Справа №949/2601/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку окремого провадження справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявник  ОСОБА_1  звернувся до суду та просить встановити факт його постійного проживання разом із своєю тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що він є рідним племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по лінії батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_2 одружена не була, дітей не має, і після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого входять: земельна ділянка площею 1,56 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, земельна ділянка площею 0,92 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, земельна ділянка площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області.
З метою оформлення спадщини після смерті тітки, він звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Скирі Анни Валеріївни. Як вбачається із Витягу зі Спадкового №81852631 від 14.07.2025 після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заведена.
При цьому, нотаріусом надано роз`яснення за № 240/01-16 від 14.07.2025, яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском, встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , а саме: не подано заяви, яка передбачена ч. 1 ст. 1269 ЦК України, про прийняття спадщини, а також не надано доказів, які передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що засвідчують постійне проживання разом із тіткою на час відкриття спадщини за однією адресою. Також, йому роз`яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України він має право в судовому порядку встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
ОСОБА_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . За свого життя, вона проживала разом з його батьками, а його батько, ОСОБА_3 (рідний брат ОСОБА_2 ), помер раніше за тітку, у 2006 році. З 2006 року з якою залишилася проживати тільки його матір (невістка ОСОБА_2 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Як належить сину та племіннику, він постійно відвідував свою тітку та матір. Тітка через похилий вік (83 роки) та поганий стан здоров`я не могла самостійно вести домашнє господарство, потребувала допомоги та піклування, яке постійно робив та виконував майже всю домашню роботу, яка уже була не під силу його тітці. Купував продукти харчування, ліки, речі повсякденного побуту, оплачував роботи з обробітку земельних ділянок, заготовляв дрова, виконував ремонтні роботи будинку.  Після смерті тітки він продовжував доглядати за її майном, оскільки інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті її тітки, немає.
У зв`язку з тим, що його місце проживання та місце проживання його тітки зареєстровані за різними адресами, то іншого порядку ніж судового для встановлення зазначеного факту чинним законодавством не передбачено.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить задоволити. 
Представник заінтересованої особи Дубровицької міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви міського голови Микульського Б.М., останній просить дану справу розглянути без участі представника міської ради, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.
Суд, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявника не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2008 року (а.с.12).
Родинність відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи копією рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 12.11.2025 року у справі № 949/2213/25 про встановлення факту родинних відносин (а.с.18-19).
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,56 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, земельна ділянка площею 0,92 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області та земельна ділянка площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки серії РВ № 037866 від 12.12.2003, №066691 від 12.12.2003 та №019028 від 12.12.2003 (а.с.14, 15, 16).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 та за життя проживала разом з батьками заявника, батько якого, ОСОБА_3 (рідний брат ОСОБА_2 ) помер раніше за тітку, у 2006 році. З 2006 року зі ОСОБА_2 залишилася проживати тільки матір заявника (невістка ОСОБА_2 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ., що підтверджується копіями довідки №279/02 від 18 червня 2025 року, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00052285310 від 09 липня 2025 року та свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2006 року та серії НОМЕР_3 від 16 липня 2024 року (а.с.20, 22, 23, 25).
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
У судовому засіданні встановлено, що спадкоємці попередніх черг після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Згідно п.п. 4.12 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, про що зазначається у змісті п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року.
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
З п.п. 3.20 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У судовому засіданні встановлено та наявні у матеріалах справи докази, підтверджують в повному обсязі той факт, що заявник ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем ОСОБА_2 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вів з нею спільне господарство.
Факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 із тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ведення з нею спільного господарства, зокрема підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також підтвердили, що померла ОСОБА_2 у зв`язку із похилим віком, дійсно потребувала постійного догляду, у зв`язку з чим її племінник ОСОБА_1 її доглядав.
Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Як вбачається з письмової відповіді приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Скирі А.В. від 14 липня 2025 року № 240/01-16, (а.с.21) ОСОБА_1 роз`яснено, що оскільки ним не подано заяву про прийняття спадщини, яка передбачена ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а також не пред`явлені докази про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, які необхідні у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тому необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини або в судовому порядку встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, у суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:  

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із тіткою, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 05 лютого 2026 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького 
районного суду:       Тарасюк А.М.