Справа № 452/4293/25 
Провадження № 1-кп/452/159/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року     м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника-адвоката ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №12023141290000834 від 03.11.23р. про обвинувачення:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, -
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_4 3 листопада 2023 року в період із 02.00год по 06.00год, маючи умисел на незаконне проникнення до житла ОСОБА_6 , прибувши до її житлового будинку по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, всупереч волі потерпілої, без її дозволу, шляхом розбиття вікна проник у середину вказаного житлового будинку та, маючи умисел на пошкодження чужого майна, на ґрунті особистих неприязних відносин із власником будинку ОСОБА_6 , скориставшись її відсутністю та сторонніх осіб, умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаходячись у середині будинку, запалив вогонь газової плити та в подальшому запалював до нього речі розкидаючи їх по кімнатах будинку, - в результаті чого виникла пожежа та пошкоджено всі кімнати і горище житлового будинку, - чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 87513,8грн.
Судом проаналізовано показання обвинуваченого, письмову позицію потерпілої, прокурора, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 і ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне проникнення до житла та умисне пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу; кваліфікація дій за вказаними нормами Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.
На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю та розповів про обставини вчиненого, зокрема підтвердив, що проник у приміщення і запалював речі у будинку потерпілої зі злості на неї та її неправильну поведінку щодо нього; тепер з приводу вчиненого він усвідомив протиправність своїх дій та намагався би відшкодувати їй спричинену шкоду, але через перебування під вартою не в змозі реалізувати повернення коштів.
Крім визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованих кримінальних правопорушеннях доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він раніше притягався до кримінальної відповідальність, однак судимість його знята; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; по місцю проживання скарг на нього не поступало, характеризується позитивно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; обставини та наслідки вчиненого, а також судом ураховано особу винного, його характеристику, вік, стан здоров`я, матеріальне та сімейне становище, спричинення матеріальної шкоди; відтак за наведеного і загальних засад призначення покарання, слід призначити обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових правопорушень. 
Судом також ураховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, що є - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжує покарання не встановлено. 
У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Так, розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, думки прокурора, позицію потерпілої, котра по суті у письмовому зверненні наполягала на призначенні покарання у виді позбавлення волі, захисника-адвоката, котрий просив призначити покарання із випробувальним терміном; із урахуванням його особи, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, його сімейного становища, характеристики, поведінки до і після вчинення злочинів; того, що він переховувався від слідства, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, і визначити особі остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на визначений строк,- що є подібним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Таке покарання обвинуваченому перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; при цьому судом справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (постанова ВС від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18), - що має місце в даній ситуації при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, представником потерпілою ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочинами матеріальної шкоди на суму 1126000грн. Крім того, внаслідок суспільно-небезпечних дій обвинуваченого потерпілій було завдано моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг спричинених страждань просить присудити стягнути із обвинуваченого 300000грн моральної (немайнової) шкоди.
У судовому засіданні досліджено цивільний позов та встановлено, що на визначену спірну суму 1126000грн. стороною не представлено підтверджуючих документів, а фактично за висновком експертизи вартість ремонтного-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщання житлового будинку, власником котрого є ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , сума становить 476569грн.; однаково дане питання підтримав прокурор та зазначив про висновок експертизи, щодо розміру моральної шкоди покладався на рішення суду. Відповідач ОСОБА_4 та його адвокат в судовому засіданні позов просили залишити без розгляду; вказали, що при визначені вартості пошкодженого майна, позивач нічим не обґрунтувала заявлену суму, щодо моральної шкоди зазначили, що отримані моральні страждання нічим не підтверджені.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено його протиправну поведінку, кількість та вартість пошкодженого майна, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком експертизи, згідно якої спричинена шкода була встановлена в сумі 473569грн як вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщення житлового будинку, а тому таку слід присудити стягнути, у решті заявленого до відшкодування суд відмовляє.
Щодо присудження до стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.
Своїми злочинними діями, а саме проникненням до житлового будинку та пошкодженням майна, шляхом підпалу, спричинивши потерпілій душевних хвилювань та психологічних страждань, остання залишилась без житлового будинку, нажите майно знищене, обвинувачений однозначно завдав потерпілій моральну шкоду. 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини справи, наслідки, що наступили, характер та обсяг моральних страждань, які перенесла потерпіла, зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення у заявленому розмірі, та слід присудити стягнути із обвинуваченого 300000грн і такий розмір моральної шкоди суд уважає достатнім та співмірним понесеним стражданням.
Згідно вимог ст. 124 КПК України із обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 7648грн; питання речових доказів долучених до кримінального провадження №12023141290000834 згідно постанови про визнання речовим доказом від 03.11.2023, 10.11.2023р. слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 162 КК України – у виді обмеження волі на строк 2(два) роки;
- за ч. 2 ст. 194 КК України – позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
Строк відбування покарання особі рахувати із 11 жовтня 2025 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_4 залишити тримання особи під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 473569(чотириста сімдесят три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень)грн. за заподіяння майнової шкоди та 300000грн(триста тисяч гривень) за спричинення моральної (немайнової) шкоди, всього 773569грн (сімсот сімдесят три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень). 
Речові докази після набрання вироком законної сили: 
-згідно Постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 06.11.2023р. і по Квитанції №01057 від 12.03.2024р. у кримінальному провадженні №12023141290000834 від 03.11.23р., - знищити;
-згідно Постанов про визнання та приєднання до справи речових доказів від 10.11.2023р. кепку чорного кольору з сірим та білим надписом FORSAGE спереду справа і ззаду зліва, і значком (емблемою) зліва, яку упаковано в паперовий конверт; чорну балонову куртку з зеленою полосою та сірими вставками, сумку чорного кольору, сумку чорного кольору з вставкою синього кольору, взуття шкіряне чорного кольору з шнурівками, штани темно синього кольору; фіскальний чек від 02.11.2023р., що упаковано в спец. пакет РSР4288529, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 7648грн (сім тисяч шістсот сорок вісім гривень).
Скасувати арешти накладені згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області Львівської області від 14.11.2023р.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору (ч. 15 ст. 615 КПК України).

Суддя