ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/238/26 Справа № 206/3926/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк»,
відповідач  ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Таскомбанк» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Сухоруков А.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У листопаді 2022року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «Таскомбанк», Банк) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року станом на 25 жовтня 2022року в розмірі 333 441,06грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 229 149,89грн; заборгованості по річним процентам – 32,20грн; заборгованості по щомісячним процентам – 104 258,97грн.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що 25 січня 2021року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі – ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3275192952, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (пункт 2.1 договору).
Відповідно до умов Паспорту кредиту та кредитного договору позичальниці було надано грошові кошти в сумі 233 101,88грн, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % річних від суми боргу та щомісячних процентів в розмірі 2,49 % від суми кредиту.
Позичальниця підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
20 вересня 2021року права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк»на підставі договору факторингу № 200921.
Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021року, АТ «Таскомбанк»є новим кредитором відповідачки за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами.
Водночас заявник наполягав на тому, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернула.
23 вересня 2022року відповідачці було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, однак зазначена вимога відповідачкою не виконана.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року, оскільки в реєстрі прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року відсутня основна інформація щодо відповідачки як боржника за кредитним договором, по якому перейшло до позивача право вимоги. Вказаний реєстр заповнений некоректно, на окремих аркушах, з яких неможливо встановити відповідність назви колонки з її змістом, замість номеру кредитного договору 3275192952, зазначено 2415100288.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
08 травня 2025року АТ «Таскомбанк»подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та просив задовольнити позов повністю.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції не з`ясував повно і всебічно обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначав, що відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021року до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 . Підтвердження факту укладення даного реєстру та відступлення прав вимоги до відповідачки на користь АТ «Таскомбанк», попереднім кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачці. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
15 травня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Самарського районного суду міста Дніпра цивільну справу, та 30 жовтня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Таскомбанк» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року.
27 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 15?? год 13 січня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.
25 січня 2021року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» /а.с.8 том І/.
В цей же день, між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3275192952, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1.1 договору); позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5192952, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.3 договору). Пунктом 1.4 договору визначено, що позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за переліком реквізитів. Всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (пункт 2.1 договору) /а.с.4, 5 том І/.
Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5192952 відповідачка отримала кредит в розмірі 233 101,88грн, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % річних, процентів при наданні кредиту в розмірі 5,00 % та щомісячних процентів в розмірі 2,49 %.
Також договором передбачені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання, а саме штраф в розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів. Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту /а.с.6-7 том І/.
20 вересня 2021року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк»укладено договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк»зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк»права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Згідно пункту 2.3 договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк»відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2 до цього договору, але не раніше оплати АТ «Таскомбанк»суми зазначеної у пункті 3.1 договору, після чого АТ «Таскомбанк»стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. Сторони підписують акт прийому-передачі реєстру прав вимог в день здійснення оплати суми фінансування згідно пункту 3.1 цього договору. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк»прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору /а.с.9-11 том І/.
На виконання вимог пункту 3.1 договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021року АТ «Таскомбанк»сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 768960451 від 20 вересня 2021року /а.с.15 том І/.
На підтвердження укладання сторонами реєстру прав вимог до договору факторингу позивачем надано витяг з нього /а.с.12-14 том І/.
Отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором підтверджується бухгалтерськими довідками, платіжними дорученнями від 25 січня 2021року, витягом з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 25 січня 2021року, витягом з реєстру пакету послуг ОКМ 36 ТОВ «МАЙСЕЙФЕТІ» за 25 січня 2021року, витягом з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «RADAR» за 25 січня 2021року, витягом з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Support.UA» за 25 січня 2021року, виписками по особовому рахунку за період з 25 січня 2021року по 02 квітня 2024року /а.с.17-21, 44-55, 115-169 том І/.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року станом на 25 жовтня 2022року заборгованість ОСОБА_1 становить 333 441,06грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 229 149,89грн; заборгованості по річним процентам – 32,20грн; заборгованості по щомісячним процентам – 104 258,97грн/а.с.16 том І/.
23 вересня 2022року позивач надіслав відповідачці повідомлення-вимогу щодо дострокового повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань, яку останньою було залишено без належного реагування /а.с.22-23 том І/.
07 грудня 2022року протоколом засідання Комітету з управління непрацюючими активами АТ «Таскомбанк»№ 071222/3 вирішено списати з балансових рахунків банку, за рахунок оціночних резервів, знецінені фінансові активи за кредитними операціями позичальників згідно додатку № 1 цього рішення, враховуючи відповідність їх критеріям для списання згідно вимог МСФЗ, Положення про списання знецінених фінансових активів за активними операціями АТ «Таскомбанк», а саме: заборгованість на день списання повинна бути простроченою понад 360 днів, сформовано резерв в повному обсязі в тому числі позичальники не є пов`язаними особами та не перебували у трудових відносинах з банком протягом останніх 3-х років, зазначена операція не є прощенням боргу. Забезпечити подальший облік списаних знецінених фінансових активів за кредитними операціями позичальників за позабалансовими рахунками Банку, згідно додатку № 1 цього рішення. Департаменту проблемних активів подовжити претензійно-позовну роботу та/або роботу з коректорськими компаніями по відшкодуванню списаної за рахунок оціночного сформованого резерву безнадійної заборгованості знецінених фінансових активів за кредитними операціями позичальників згідно додатку № 1 цього рішення /а.с.200 том І/.
З відповіді Національного банку України № 18-0006/81366 від 28 жовтня 2024року на запит суду вбачається, що прощення боргу є правочином у значенні статті 202 ЦКУ, оскільки є дією особи, спрямованою на припинення цивільних обов`язків, що дає підстави стверджувати, що відображення у бухгалтерському обліку банку та відповідні облікові процедури банку (у тому числі списання) щодо суми заборгованості позичальника перед банком не є правочином у значенні статті 202 ЦКУ. Відповідно до пункту 132 розділу X Положення про організацію процесу управління проблемними активами в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2019року № 97, банк в разі списання заборгованості за непрацюючими активами з відображенням її в позабалансовому обліку відповідно до облікової політики банку, за наявності правових підстав для її стягнення, продовжує вживати заходів щодо повернення такої заборгованості до моменту її повного погашення або вичерпання всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на повернення заборгованості /а.с.220 том І/.
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «ЦФР»за вих. №-8594580-SG від 03 березня 2023року станом на 20 вересня 2021року, з урахуванням суми внесених коштів в розмірі 21 390,00грн, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року складається з суми несплаченого боргу – 45 865,79грн, сума для дострокового погашення – 256 032,61грн /а.с.114 том І/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити так як судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг – це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Отже, положеннями статей 512, 1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.
За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Тож, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.
З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у сво їй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 вересня 2021року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 200921, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а останнє зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Згідно пункту 2.3 договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2 до цього договору, але не раніше оплати АТ «Таскомбанк» суми зазначеної у пункті 3.1 договору, після чого АТ «Таскомбанк» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. Сторони підписують акт прийому-передачі реєстру прав вимог в день здійснення оплати суми фінансування згідно пункту 3.1 цього договору. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору /а.с.9-11 том І/.
На підтвердження оплати за договором факторингу № 200921 від 20 вересня 2021року позивачем надано меморіальний ордер № 768960451 від 20 вересня 2021року /а.с.15 том І/.
Відповідно до наданого позивачем повного витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021року АТ «Таскомбанк» отримало право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму 256 032,61грн /а.с.7-65 том ІІ/.
Зазначений витяг з реєстру прав вимоги, зокрема, містить прізвище, ім`я та по-батькові позичальника – ОСОБА_1 , суму кредиту – 233 101,88грн, номер кредитного договору – 3275192952; дату укладення кредитного договору – 25 січня 2021року.
Висновок суду першої інстанції про те, що у наданому позивачем витязі з реєстру прав вимоги замість номеру кредитного договору – 3275192952, зазначено – 2415100288, є помилковим, оскільки друга колонка реєстру містить назву «Ідентифікаційний номер позивальника» і в ній як раз зазначено РНОКПП відповідачки ОСОБА_1 – НОМЕР_1 , в той же час номер кредитного договору зазначено в колонці 16.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Встановивши зазначені обставини у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що між первісним кредитором та відповідачкою укладений кредитний договір, за умовами якого остання зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.
Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та первісним кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів.
Підпис відповідачки під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «ФК «ЦФР», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Отже за наведених умов, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Крім того, у даній справі підтверджені обставини та дії позичальника щодо погодження останнім з первісним кредитором умов про проценту ставку в певному розмірі та на умовах зазначених в письмовому документів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір станом на 25 жовтня 2022року підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору.
Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Таскомбанк», не довела відсутності заборгованості.
Згідно наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року станом на 25 жовтня 2022року заборгованість ОСОБА_1 становить 333 441,06грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 229 149,89грн; заборгованості по річним процентам – 32,20грн; заборгованості по щомісячним процентам – 104 258,97грн /а.с.183 том І/.
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт відступлення права вимоги від попереднього до нового кредитора за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року станом на 25 жовтня 2022року в розмірі 333 441,06грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 229 149,89грн; заборгованості по річним процентам – 32,20грн; заборгованості по щомісячним процентам – 104 258,97грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про задоволення позовних вимог, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Таскомбанк» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 12 504,05грн (5 001,62 + 7 502,43).
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Задовольнити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк».
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2024року – скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 3275192952 від 25 січня 2021року станом на 25 жовтня 2022року в розмірі 333 441,06грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 229 149,89грн; заборгованості по річним процентам – 32,20грн; заборгованості по щомісячним процентам – 104 258,97грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 12 504,05грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 лютого 2026року.

Судді: