ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/5582/25
09 січня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 294агд про притягнення ОСОБА_1 , начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за серпень 2025 року у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, а також інші складові грошового забезпечення, визначені наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, що не були виплачені у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 294агд.
Позов обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.09.2024 і займає посаду начальника відділення призову. Відповідачем з метою уточнення причин і умов непокори та встановлення ступеню вини було проведено службове розслідування, за результатами якого позивача наказом від 05.08.2025 № 294адг притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. 
Позивач вважає цей наказ необґрунтованим та вказує, що серед повноважень, які надані ТЦК та СП чинними нормативно-правовими актами, в тому числі йому, начальнику відділення призову, відсутні повноваження “супроводжувати військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ”. 
Виконанню підлягають виключно законні накази. Незаконні накази, що виходять за межі службових обов`язків або суперечать вимогам законодавства, не породжують обов`язку їх виконання та не можуть бути підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Норми статей 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі – Статут внутрішньої служби), не визначають коло службових обов`язків позивача.
На переконання позивача, усний наказ тимчасово виконуючого обов`язків (далі - тво) начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відданий 27.07.2025, щодо “супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ” не відповідає вказаним вище критеріям, оскільки зміст такого наказу не стосувався його безпосередніх службових обов`язків і не входить в межі повноважень, які надані чинними нормативно-правовими актами ТЦК та СП. 
Також відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача як військовослужбовця, що є порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі – Дисциплінарний статут).
З огляду на такі обставини, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним.
Ухвалою суду від 13.10.2025 заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено, причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом визнано поважними та поновлено такий строк, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалам.
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 проти позову заперечує та вказує, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам чинного законодавства, відданий у межах визначених функціональних повноважень з огляду на службову необхідність та з метою забезпечення мобілізаційної готовності. Відповідно до Статуту внутрішньої служби, військовослужбовець зобов`язаний виконати усний наказ командира, якщо такий наказ не є явно злочинним. Відмова від його виконання є підставою для дисциплінарного стягнення. 
Стосовно посилань на відсутність у позивача обов`язків щодо супроводу військовозобов`язаних на ВЛК, то представник відповідача зазначає, що у положеннях та функціональних обов`язках начальника відділення призову чітко не заборонено участь у таких заходах, а завдання, які ставляться командиром відповідно до службової ситуації, є обов`язковими до виконання. Посадові обов`язки начальника відділення призову включають організацію та забезпечення заходів щодо проходження ВЛК військовозобов`язаними відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, та постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Таким чином, доручення супроводити осіб на ВЛК не виходить за межі службових обов`язків майора ОСОБА_1 .
Щодо характеристики позивача, яка подана як доказ позитивної репутації, представник відповідача зазначає, що така не спростовує сам факт вчинення дисциплінарного проступку, а є лише загальною оцінкою поведінки.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.68-69).
Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовій службі по мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 09.09.2024 (а.с.37).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №253 від 09.09.2024, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію», на виконання вимог мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.03.2022 №32/321/501/13 майор ОСОБА_1 призваний на військову службу, 09.09.2024 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду начальника відділення призову, прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.83).
Рапортом від 27.07.2025 позивач звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким доповів про відмову займатись “супроводом” військовозобов`язаних громадян, які доставлені в ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як це не входить в його функціональні обов`язки та є образою його честі та гідності як офіцера (а.с.77 зворот).
Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.07.2025 року № 280агд підполковника ОСОБА_2 (а.с.77), підполковником ОСОБА_3 , заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 – начальником відділення рекрутингу та комплектування, проведено службове розслідування за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовцем ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято наказ від 05.08.2025 № 294агд (а.с.92 зворот-93). 
Зі змісту цього наказу вбачається, що 27.07.2025 приблизно о 11 годині 00 хвилин начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_1 відкрито відмовився виконувати усний наказ виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 для супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинивши непокору в умовах воєнного стану. 
Наведені обставини встановлені в ході проведеного службового розслідування, що відображено в акті службового розслідування від 05.08.2025 (а.с.89 зворот-92).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 294агд за порушення вимог статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, статей 3-6 Дисциплінарного статуту, майора ОСОБА_1 , начальника відділення призову, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення – сувору догану.
Позивач, вважаючи протиправним наказ відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі – Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом пункту 6 Положення добір військовослужбовців для комплектування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх призначення на посади, проходження військової служби та звільнення з неї здійснюються відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153.
Пункт 11 Положення визначає функції районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, серед яких, сприяння організації комісіями з питань направлення для проходження базової військової служби проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників.
Пункт 13 Положення визначає, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки скеровує діяльність підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV. Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статтею 11 розділу 1 Статут внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Пунктом 12 цього ж розділу Статуту внутрішньої служби передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Відповідно до статті 16 розділу 1 Статут внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (стаття 26 розділу 1 Статут внутрішньої служби).
За приписами статті 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців повагою (стаття 29 розділу 1 Статут внутрішньої служби).
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 розділу 1 Статут внутрішньої служби).
Відповідно до статті 35 розділу 1 Статут внутрішньої служби накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно (стаття 37 розділу 1 Статут внутрішньої служби).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби (стаття 4 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою, другою, третьою, шостою статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Статтею 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
За правилами частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів) (стаття 48 Дисциплінарного статуту).
Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).
Як передбачено статтею 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Суд наголошує, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі – Порядок №608).
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Відповідно до пунктів 1, 5, 6 розділі V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Оскаржуваним наказом від 05.08.2025 № 294агд “Про результати службового розслідування по факту непокори, тобто відкритої відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовцем ОСОБА_1 ” за порушення вимог статей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, статей 3-6 Дисциплінарного статуту, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення – сувору догану. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у ході проведення службового розслідування з`ясовано, що позивач 27.07.2025 відкрито відмовився виконувати усний наказ тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 для супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинивши непокору в умовах воєнного стану.
Факт обізнаності позивача з цим наказом, як і відмови ним виконувати такий наказ, підтверджується його особистим рапортом від 27.07.2025.
Мотивація позивача щодо невиконання цього наказу зводиться до того, що до повноважень начальника відділення призову не віднесено «супроводження військовозобов`язаних на ВЛК на призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 » та є образою його честі й гідності як офіцера, фактично що це не його рівень виконання таких функціональних обов`язків. 
Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 надав письмові пояснення про те, що відмовився від виконання розпорядження тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 супроводжувати доставлену до ІНФОРМАЦІЯ_3 особу на медичний огляд військово-лікарської комісії, бо вважає це розпорядження принизливим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України: статті 60 Конституції України, статті 36 Статуту внутрішньої служби, статті 6 Дисциплінарного статуту. Супроводження військовозобов`язаних, контроль за ними, щоб вони не ухилилися від проходження ВЛК, не відноситься до посадових обов`язків начальника відділення призову та не відповідає рівню покладених на начальника відділення завдань (а.с.80). 
Суд вище зазначав, що відповідно до мобілізаційного законодавства територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов громадян на військову службу під час мобілізації.
Проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з поміж іншого, включає в себе і організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів (пункт 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок №560).
Так за нормами пункту 21 цього Порядку за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Окрім того, за змістом пунктів 49-50 Порядку №560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).
Якщо у ході перевірки документів встановлено, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, виявлено розбіжності військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. … У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 54 Порядку №560).
Відповідно до пунктів 70, 71 Порядку №560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони. Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.
Згідно з пунктом 74 Порядку №560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Повертаючись до матеріалів цієї справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до функціональних обов`язків начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділення призову є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , який разом з районною державною адміністрацією забезпечує організацію планування та проведення основних заходів щодо призову на базову військову службу, приписки громадян до призовної дільниці, проведені військово-патріотичного виховання та підготовки громадян до військової служби, відповідає за ведення персонально-якісного обліку призовників, адміністрування та ведення Реєстру призовників. Начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 підпорядковується начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Функціональні обов`язки начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 визначають цілий ряд напрямків, за які відповідає начальник відділення призову, його обов`язки, заходів, в яких приймає участь начальник відділення призову (а.с.80зворот-82). Такі зводяться до організації та контролю за веденням військового обліку; оформлення та видачі військово-облікових документів; забезпечення достовірності даних Реєстру; взаємодії з місцевими державними адміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників на період мобілізації та на воєнний час; здійснення контролю за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників на період мобілізації та на воєнний час; здійснення звернення в уставленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення; здійснення розгляду справ про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення; координації та контролю за призовом у відділах ІНФОРМАЦІЯ_3 ; організації та проведення підготовчих заходів до призову громадян на базову військову службу, планування призову та відправок; планування та розподіл завдання щодо призову на базову військову службу; виконання рішень призовних комісій про направлення громадян України для проходження базової військової служби; супроводження та контроль виконання заходів призову на базову військову службу, приписки громадян до призовних дільниць, підготовки громадян до військової служби та інше. Також начальник відділення призову виконує інші функції відповідно до законодавства, визначені начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Отож, проходження медичного огляду військовозобов`язаними є одним з етапів їх призову на військову службу під час мобілізації (невід`ємною складовою такого процесу). На військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , які організовують і здійснюють призов громадян на військову службу під час мобілізації, покладено обов`язок організовувати та забезпечувати направлення військовозобов`язаних для проходження медичного огляду військово-лікарськими комісіями.
У спірних правовідносинах позивач всупереч службовим обов`язкам, які, серед іншого, покладають обов`язок дотримання військової дисципліни, проявив безвідповідальне ставлення до виконання покладених обов`язків, зокрема безпричинно, свідомо проявив непокору, тобто відкрито відмовився виконувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про супроводження військовозобов`язаного для проходження медичного огляду. За наведеного правового регулювання у суду відсутні підстави вважати такий наказ незаконним. 
В умовах, коли військові виконують особливу державну службу з оборони держави, їх обов`язки включають суворе дотримання Конституції, законів України, Військової присяги та наказів командирів. Стаття 11 Статуту внутрішньої служби встановлює вимоги щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та виконання міжнародних зобов`язань, що підкреслює важливість дисципліни та порядку у військових формуваннях.
Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна означає бездоганне дотримання встановлених правил. При невиконанні службових обов`язків або порушенні громадського порядку, як це регламентовано статтею 45, командир має право нагадати про обов`язки та, за потреби, накласти дисциплінарне стягнення (стаття 48). Таким чином, будь-яке порушення дисципліни тягне за собою відповідальність.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.02.2025 у справах № 500/6010/23 та № 260/7822/23.
Суд звертає увагу, що позивачем не спростовуються обставини невиконання усного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з поясненнями начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_1 , про які вже згадував суд, 27.07.2025 він відмовився виконувати наказ, так як супровід військовозобов`язаних на ВЛК не входить в його функціональні обов`язки і є образою честі і гідності як офіцера.
Аналізуючи викладені норми права, а також ураховуючи обставини та час вчинення позивачем спірного дисциплінарного правопорушення, суд погоджується з висновком відповідача про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку та підстав для притягнення його до відповідальності.
Стосовно того, що відповідачем не враховано позитивну характеристику позивача як військовослужбовця (а.с.83 зворот), то суд вважає такі твердження не обґрунтованими, так матеріали службового розслідування відносно позивача, надані відповідачем суду, містять службову характеристику майора ОСОБА_1 , затверджену заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 , датовану 04.08.2025, тобто до затвердження акту службового розслідування. В акті службового розслідування від 05.08.2025 містить опис-характеристика майора ОСОБА_1 . Окрім того, застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин у справі, а тому у суду відсутні підстави вважати, що характеристика та попередня поведінка позивача при обранні виду дисциплінарного стягнення, не бралася до уваги.
При цьому суд вважає слушними зауваження позивача про безпідставне зазначення в оскаржуваному наказі порушення ним статей 127, 128 Статуту внутрішньої служби, бо такі стосуються солдатів (матросів) і їх службових обов`язків, а позивач займає посаду начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить службу на даний час у званні майора. Проте такі обставини не впливають на висновки суду в цілому стосовно допущеного ОСОБА_1 порушення у вигляді невиконання службових обов`язків, свідомого прояву непокори та невиконання наказу тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Підсумовуючи викладене суд, приходить до висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 294агд про притягнення ОСОБА_1 , начальника відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани відсутні.
За таких обставин не підлягає до задоволення і похідна позовна вимога щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за серпень 2025 року, а також інші складові грошового забезпечення, що не були виплачені у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.08.2025 № 294агд. У позові слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у позові відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 09 січня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.