Справа №639/5897/25
Провадження №2/639/280/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харкова 
у складі: головуючого – судді Труханович В.В.,
за участю секретаря - Яременко В.В.,
представника відповідача – Мінькової В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою № 639/5897/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
14 серпня 2025 року до Новобаварсьокго районного суду міста Харкова звернувся представник ТОВ «Алекскредит» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором №4001783 від 27 вересня 2020 року у розмірі 26 258,00 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2020 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено договір про надання кредиту №4001783, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS4001783.         Відповідно до умов п.1.3. Договору позики ТОВ «Алекскредит» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 3 800,00 гривень перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий надано ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 (що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору № 41346335 про переказ коштів від 18 жовтня 2017 року). Платіж був виконаний 27 вересня 2020 року. ОСОБА_1 порушила умови договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 30 червня 2025 року сума заборгованості відповідача за договором про надання кредиту №4001783 від 27 вересня 2020 року становить 26 258,00 грн., з яких: 3 800,00 грн. сума кредиту; 22 458,00 грн. нараховані проценти за користування кредитом.            За період дії договору позичальником сплачено за договором 0 грн. в рахунок погашення відсотків та 0 грн. в рахунок погашення тіла кредиту по договору про надання кредиту №4001783 від 27 вересня 2020 року, що відповідно відображено у розрахунку заборгованості.Будь-які інші платежі зі сторони відповідача були відсутні.         Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання та має непогашену заборгованість на загальну суму 26 258,00 грн.    УхвалоюНовобаварського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Призначено судове засідання. 07 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого повідомлено, що надана довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» не містить жодного реквізиту відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України і не є доказом здійснення грошової операції між сторонами. У зв`язку з цим виникає ще одна суттєва проблема — правовий статус ТОВ «ФК «Елаєнс» у даних правовідносинах. Зазначена довідка видана третьою особою, яка не є стороною у кредитному договорі. При цьому в самому договорі вказано: «Виключається участь кредитного посередника в процесі укладення та виконання цього договору» (п.7.14 договору).Відтак, участь ТОВ «ФК «Елаєнс» як суб`єкта, що підтверджує надання кредиту, прямо суперечить умовам договору. Це ставить під сумнів не лише автентичність самої довідки, а й можливість її використання як доказу в суді.Довідка ТОВ «ФК «Елаєнс», яка долучена позивачем до матеріалів справи, не має передбачених законом реквізитів і не дозволяє встановити факт надання кредиту. Розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), а отже не є належним доказом існування боргу.Крім того, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що 27.09.2020 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту www://alexcredit.ua , який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит», укладено кредитний договір. На підставі зазначеного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 3800,00грн., заявлений строк 30 днів, акційна (ставка за програмою лояльності) процентна ставка за користування кредитом - 1,22% в день; загальні умови кредитування (стандартна процентна ставка) в базовий період 30 днів - 1,70% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 620,50%; в спеціальний період з 28.10.2020 до 25.04.2021 - 3,00% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1095,00%. Попри те, що розмір процентної ставки в кредитному договорі формально зазначено, спосіб її викладення є надмірно складним, заплутаним і незрозумілим пересічному споживачу. Умови містять різні типи ставок — «акційна», «стандартна», «базова», «спеціальна», з розбивкою по періодах, а також зазначено орієнтовні реальні річні процентні ставки, які сягають 620,50% і 1095,00%. Такий спосіб подання інформації не дозволяє споживачу без спеціальної підготовки повною мірою усвідомити фінансові наслідки укладення договору та співвіднести ці дані з реальними витратами. Зазначила, що це суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», який зобов`язує кредитодавців забезпечувати зрозумілість, прозорість та добросовісність умов договору. Просила у позові відмовити та стягнути 10 000,00 грн. на правову допомогу.         14 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої повідомлено, що розрахунок заборгованості є не вірним, однак сама не надала контррозрахунок. Щодо переказу грошових коштів на рахунок відповідача, між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1   укладено договір про надання кредиту № 4001783 від 27.09.2020 На підставі укладеного Договору Позичальнику були надані кредитні кошти у розмірі 3800,00 гривень.Перерахування кредитних коштів здійснюється Товариством через фінансові компанії, які надають послуги з переказу та зарахування коштів, в тому числі без відкриття рахунків (далі - платіжні системи) на підставі укладених із ними договорів. Товариством було укладено договори з платіжними системами (ТОВ ФК «ФК «Елаєнс») для отримання послуг, зокрема щодо переказу кредитних коштів на платіжні картки позичальників Товариства.Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого Кредиту, сплатити Проценти в строк, визначений Договором та Комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом. За умовами укладеного Договору у Позичальника відсутня необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням Кредиту. Позичальником самостійно оплачуються послуги фінансових посередників, що здійснюють перерахування грошових коштів, відповідно до їх тарифів. Вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно Кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії Договору і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту для Позичальника. Всі вказані н0орми вищевказаного закону включені в паспорт споживчого кредиту, про що відповідач відповідно був обізнаний до укладання договору про надання кредиту № 4001783 від 27.09.2020. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначила, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази для компенсації будь яких витрат стороні відповідача. Сторона відповідача не виконує свої зобов`язання по договору та також хоче стягнути безпідставну грошову суму за правничу допомогу. Суд повинен брати до уваги висновки висвітлені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі№ 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано докази. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставити викладені у рішенні вище.             Представник відповідача, адвокат Мінькова В.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 17 вересня 2025 року, просила в позові відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.         За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез?явившогося представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.      Судом встановлено, що 27.09.2020 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», було укладено договір про надання кредиту № 4001783, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS4001783, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 3 800,00 грн., на строк 30 днів ( з 27.09.2020 по 27.10.2020), процентна ставка за користування кредитом - 1,22% в день; загальні умови кредитування (стандартна процентна ставка) в базовий період 30 днів - 1,70% в день, в спеціальний період з 28.10.2020 до 25.04.2021 - 3,00% в день (а.с. 12-14).            Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).            За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.             У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.            Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).    Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.        Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).     Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.           За змістом статті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.       Відповідно достатті 1 Закону України«Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.       Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.  Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.            Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресован апропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: 
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судом встановлено, що кредитний договір №4001783 від 27.09.2020 укладений між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1  підписаний електронним цифровим підписом ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора PS4001783, що відповідає вимогам положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України.
Відповідно до умов п.1.3. Договору позики ТОВ «Алекскредит» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 3 800,00 гривень перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий № НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору № 41346335 про переказ коштів від 18 жовтня 2017 року). Платіж був виконаний 27 вересня 2020 року (а.с. 17).
Разом з цим, представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог посилалась на те, що довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» не містить жодного реквізиту відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України і не є доказом здійснення грошової операції між сторонами. У зв`язку з цим виникає ще одна суттєва проблема — правовий статус ТОВ «ФК «Елаєнс» у даних правовідносинах. Зазначена довідка видана третьою особою, яка не є стороною у кредитному договорі.
Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк» надійшла виписка за договором № б/н за період з 25.09.2020 по 29.09.2020 по рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що на рахунок НОМЕР_1 : 27.09.2020 було зараховано коштів на суму 3 800,00 грн. 
Крім того повідомлено, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (а.с. 91, 92).
Належним доказом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника може бути квитанція або платіжна інструкція, інший документ банку платника (кредитодавця), а також доказ належності карткового рахунку, на який здійснено переказ, позичальнику.
Отже, судом встановлено, що наданою інформацією АТ КБ «Приват Банк» підтверджується перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у загальному розмірі 3 800,00 грн. 
Відповідач, в свою чергу, скористалась наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість.
Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості станом на 30 червня 2025 року сума заборгованості відповідача за договором про надання кредиту №4001783 від 27 вересня 2020 року становить 26 258,00 грн., з яких: 3 800,00 грн. сума кредиту; 22 458,00 грн. нараховані проценти за користування кредитом (а.с. 19-21).
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо наданого розрахунку заборгованості сторонною позивача, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), а отже не є належним доказом існування боргу.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Власного розрахунку на спростування наданого товариством, стороною відповідача суду не надано, наявними в матеріалах справи доказами не спростовано.
Крім того, представник відповідача зазначила, що розмір процентної ставки в кредитному договорі формально зазначено, спосіб її викладення є надмірно складним, заплутаним і незрозумілим пересічному споживачу. Умови містять різні типи ставок — «акційна», «стандартна», «базова», «спеціальна», з розбивкою по періодах, а також зазначено орієнтовні реальні річні процентні ставки, які сягають 620,50% і 1095,00%. Такий спосіб подання інформації не дозволяє споживачу без спеціальної підготовки повною мірою усвідомити фінансові наслідки укладення договору та співвіднести ці дані з реальними витратами. Зазначила, що це суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів».
Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо несправедливого та непропорційно великого розмірі процентів по відношенню до фактично отриманої суми котів, що суперечить вимогам ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вказана норма може бути застосована до щодо нарахованих штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема, неустойки (штрафу, пені), відсотків нарахованих в порядку ст. 625 ЦПК України, а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних, які передбачені умовами договору.
Так, відповідно до п. 1.3,1.7, 3.1. Договору, позивач 27.09.2020 перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 3800,00 грн, строком до 03.06.2020 року, в акційна ставка зі сплатою 1,22 % за день, за перші 30 календарних днів користування кредитом (з 27.09.2020 по 27.10.2020), в базовий період зі сплатою 1,70 % за день, за перші 30 календарних днів користування кредитом (з 27.09.2020 по 27.10.2020) та 3% на день за користування кредитом протягом спеціального періоду (з 28.10.2020 до 25.04.2021). Строк дії договору - до 25.04.2021.
На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (картка обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за цим договором.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено підпис відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4001783 від 27.09.2020 кредитного договору та додатків до нього (Таблиці обчислення загальної вартості кредиту), які містять умови кредиту, процентні ставки. Крім того, позивачем доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 3 800,00 грн на банківську картку, укладений договір та додатки до нього, підписані відповідачем, свідчать про обізнаність позичальника з умовами кредиту, обставинами сплати процентів, процентних ставок, умов, за яких вони застосовуються. Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані, борг не повернуто.
Тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість, що складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотків, в межах строку дії договору.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню.
Разом з цим, представник відповідача просила суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» задоволені у повному обсязі, а отже витрати на правничу допомогу позивачем не відшкодовуються. 
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 265 ЦПК України, ст. 42 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 627, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.      Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»  заборгованість за кредитним договором від 27.09.2020 № 4001783 у розмірі 26 258,00 грн. (двадцять шість тисяч двісті п?ятдесят вісім гривень 00 копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 800,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 22 458,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», адреса: 02094, м. Київ, пр. Леоніда Каденюка, буд. 23, ЄДРПОУ: 41346335;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою:    АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 16.01.2026

Суддя В.В. Труханович