ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10442/25 Справа № 205/5301/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В., 
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 13 серпня 2025 року у цивільній справі за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду (суддя першої інстанції Остапенко Н.Г.),

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором № 55 на виконання робіт від 04.04.2020 року в розмірі 8 077,56 грн. (вісім тисяч сімдесят сім гривень 56 копійок), з яких: 7400 грн. – сума основного боргу, 677,56 грн. – пеня за прострочення виконання зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 469,70 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять 70 копійок), з яких 908 грн. – судовий збір, 561,70 грн. – судові витрати на професійну правничу допомогу.
22 травня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника Дрозда Романа Юрійовича звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 205/5301/21.
Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 13 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого адвоката Дрозда Р.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій вказано, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування обставин справи.
Скарга мотивована тим, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року виконавчий лист Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 17.11.2022 року повинен був повернутися до Новокодацького районного суду м. Дніпропетровська.
Вказує, що державним виконавцем на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «ІІро виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
Наголошує на тому, що виконавчий лист Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/5301/21, що виданий 17.11.2022 року до стягувача не надходив.
Зазначає, що на час подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа, трирічний строк для його пред`явлення не сплинув. 
ОСОБА_2 просив ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2025 року скасувати та заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник ОСОБА_1 – Дрозд К.Т., у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2022 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 55 на виконання робіт від 04.04.2020 року в розмірі 8 077,56 грн., з яких: 7400 грн. – сума основного боргу, 677,56 грн. – пеня за прострочення виконання зобов`язання, розподілено судові витрати.
17.11.2022 року представник позивача отримав два виконавчих листа.
Відповідно до відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 137686 від 02.05.2025 року виконавчий лист Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 був пред`явлений до виконання, 12.12.2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова з оригіналом виконавчого листа направлена на адресу стягувача. Станом на 02.05.2025 року відомості про поштове відправлення надати неможливо, оскільки списки поштових відправлень зберігаються в архіві відділу один рік.
Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження після 12.12.2022 року (дати повернення виконавчого документа стягувачу), а саме 28.09.2023 року було відкрито виконавче провадження № 72743762, де стягувач – ОСОБА_1 , боржник – ОСОБА_3 , виконавче провадження завершено. Водночас встановити з відкритої інформації АСВП який саме виконавчий лист перебував на виконанні у вказаному виконавчому провадженні та чи був виконаний неможливо.
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження №72743762, де стягувач – ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 , є завершеним, доказів того, що рішення суду не виконано не надано.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява №40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загубили, вкрали, знищили або істотно пошкодили, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втратили.
Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення. (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (пункти 53-55), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12).
За правилом п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження"(у чинній редакції) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Таким чином, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.
Матеріалами справи встановлено, що на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року, представнику ОСОБА_1 – Дрозду Р.Ю., 17 листопада 2022 року було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованісті за договором № 55 на виконання робіт від 04.04.2020 року в розмірі 8 077,56 грн., з яких: 7400 грн. – сума основного боргу, 677,56 грн. – пеня за прострочення виконання зобов`язання.
До матеріалів справи, адвокатом Дроздом Р.Ю. було долучено відповідь Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 137686 від 02.05.2025 року з якої вбачається, що згідно системи АСВП на виконанні у відділу перебувало виконавче провадження №70478418 з примусового виконання виконавчого листа №20/5301/21 виданого 17.11.20200 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованості за договором, в розмірі 8077,56 грн. 
Також, даним листом було повідомлено, що 12.12.2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова з оригіналом виконавчого листа направлена на адресу стягувача. Станом на 02.05.2025 року відомості про поштове відправлення надати неможливо, оскільки списки поштових відправлень зберігаються в архіві відділу один рік.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа на виконання заочного рішення суду 02 лютого 2022 року на суму 8077,56 ОСОБА_2 вказував на те, що він був втрачений при поверненні його стягувачу.
ДВС у своєму листі повідомило, що 12.12.2022 року державний виконавець повернув виконавчий лист без прийняття до виконання на підставі п.6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Перевіряючи АСВП колегія суддів встановила, що стан ВП №70478418 відмовлено у відкритті, а отже колегія суддів вважає, що посилання місцевого суду на завершене ВП №72743762 є недоречним, оскільки у даному випадку у листі виконавчої служби. Щодо втрати виконавчого листа зазначалось ВП 70478418, однак суд першої інстанції дану обставину у повному обсязі не дослідив та безпідставно відмовив у видачі дубліката виконавчого листа з підстав завершення виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з урахуванням того, що виконавчий лист №70478418 було повернуто стягувачу 12 грудня 2022 року без прийняття його до виконання та при його відправки його було втрачено, та враховуючи, що трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа ще не сплив, оскільки представник звернувся із заявою до суду 27 травня 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду від 13 серпня 2025 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України , з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 605,60грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 13 серпня 2025 рокускасувати.
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду задовольнити.
Видати дублікат виконавчого листа у справі №205/5301/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №55 на виконання робіт від 04.04.2020 року в розмірі 8077,56 грн, з яких: 7400 грн. – сума основного боргу, 677,56 грн. – пеня за прострочення виконання зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 605 грн.60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2025 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська