СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/2203/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О. , суддя Білоусова Я.О. , суддя Мартюхіна Н.О. ,
за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (вх.№2637 П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 (ухвалу постановлено суддею Мацко О.С. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 03.12.2025, повна ухвала складена 03.12.2025) у справі №917/2203/25
за позовом  ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 : адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 
до відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, 2, код ЄДРПОУ 00446813,
2. ОСОБА_7 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
3. ОСОБА_8 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
4. ОСОБА_9 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ,
про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору, визнання недійсним акту, скасування державної реєстрації, визначення розміру статутного капіталу

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 у справі №917/2203/25 заяву ОСОБА_6 (вх.№15556 від 03.02.2025) про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено, заборонено суб`єктам державної реєстрації, в тому числі, державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (код ЄДРПОУ: 00446813, адреса: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Індустріальна, буд. 2), а саме: вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу та часток учасників юридичної особи, розміру статутного капіталу юридичної особи та пов`язане з цим затвердження нової редакції Статуту товариства.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» звернулося з апеляційною скаргою, в якій вважає зазначену ухвалу такою, що порушує право відповідача на справедливий та неупереджений розгляд, постановлену при неповному з`ясуванні судом всіх обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи та просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 року у справі №917/2203/25, відмовити ОСОБА_6 у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо ймовірності в майбутньому відповідача вчинити дії щодо подальшої передачі корпоративних прав іншій особі та/або дії щодо припинення юридичної особи. На думку ТОВ «Лубенський молочний завод», заборона вчинення дій є крайнім заходом для забезпечення позову і застосовується судом лише у випадках, коли існує реальна загроза неможливості поновлення порушених або оспорених прав заявника. Заявник просить звернути увагу, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову, не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.
На думку ТОВ «Лубенський молочний завод», ОСОБА_6 не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. У зв`язку з цим, вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та оскаржувана ухвала є необґрунтованими. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (вх.№2637 П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 у справі №917/2203/25, встановлено учасникам справи строк по 13.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 27.01.2026.
12.01.2026 від ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 у справі №917/2203/25 - без змін.
Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 та 23.01.2026 задоволено заяви представників ОСОБА_6 та ТОВ «Лубенський молочний завод» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Проте, на відеоконференцзв`язок в судовому засіданні вийшов лише представник позивача.
Представник ТОВ «Лубенський молочний завод» адвокат Шматько Т.М. в телефонному режимі повідомила секретарю судового засідання про відсутність можливості приєднатися до відеоконференції через відсутність світла.
Відповідно до пункту 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, позиція ТОВ «Лубенський молочний завод» викладена в апеляційній скарзі, явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою, судом задоволено клопотання представника ТОВ «Лубенський молочний завод» адвоката Шматько Т.М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте остання на відеозв`язок не вийшла, клопотання про відкладення розгляду справи від учасників процесу не надходили, при цьому ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях наданих суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено таке.
01.12.2025 до місцевого господарського суду надійшла позовна заява ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про:
- визнання недійсним рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», оформленого Протоколом № 13 (дата проведення 24.01.2025 року);
- визнання недійсним Договору про безоплатне відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «Лубенський молочний завод»;
- визнання недійсним Акту приймання передавання частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» від 28 січня 2025 року;
- скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу від 11.02.2025 10:56:30, 1005861070043001094, в частині зміни кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника; зміни розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи; зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміни структури власності; зміни установчих документів;
- визначення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод». 
Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником частки в статутному капіталі ТОВ «Лубенський молочний завод» на підставі договору дарування від 10.01.2023 року та акту приймання передачі від 10.02.2023, відповідно до яких ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_6 19,31% частки в статутному капіталі Товариства (в грошовому еквіваленті 538107,84 грн). Однак, як стало відомо позивачці, статутний капітал Товариства було збільшено, внаслідок чого частка позивача була зменшена з 19,30% до 6,124 %.
Одночасно з позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.12.2025 повернута без розгляду.
02.12.2025 позивачем повторно подано до суду заяву про забезпечення позову (вх.№1556 від 03.12.2025), згідно якої позивачка просила:
- заборонити суб`єктам державної реєстрації, в тому числі, державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» (код ЄДРПОУ: 00446813, адреса: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Індустріальна, буд. 2), а саме: вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу та часток учасників юридичної особи, розміру статутного капіталу юридичної особи та пов`язане з цим затвердження нової редакції статуту.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_6 зазначає, що оскільки в позовній заяві вона просить суд, зокрема, визначити розмір статутного капіталу товариства та розмір часток учасників в статутному капіталі товариства, то рішення суду, у разі задоволення позову буде підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Між тим, прийняття загальними зборами учасників товариства рішення про зміну розміру статутного капіталу, визначення розміру часток до прийняття судом рішення у цій справі, фактично нівелює зусилля позивача відновити свої порушенні корпоративні права та йому прийдеться подавати новий позов або змінювати предмет позову (в залежності від стадії розгляду справи). Так, зміна складу учасників товариства, розміру статутного капіталу призведе до зміни фактичних обставин, які існували під час звернення позивача до суду, та якими суд керувався коли приймав рішення, вказане призведе до унеможливлення виконання судового рішення, або спричинить порушення прав нових учасників або учасників, які вийдуть з товариства.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, виходячи з наявних у справі матеріалів, врахував специфіку корпоративних відносин та дійшов висновку, що обраний позивачем захід забезпечення відповідає процесуальному законодавству, адже в рамках справи №917/2203/25 оскаржуються дії стосовно збільшення розміру статутного капіталу та перерозподілу часток учасників. Оскільки позивач просить суд визначити розмір статутного капіталу товариства та здійснити розподіл часток його учасників до моменту стверджуваного порушення його корпоративних прав таким перерозподілом (законність чого і оскаржується до суду), а відтак в цій частині вжиття обраних заходів забезпечення щодо заборони вчинення чітко визначених реєстраційних дій стосовно товариства (відомостей щодо зміни складу та часток учасників товариства, щодо зміни розміру статутного капіталу та пов`язане з цим затвердження нової редакції статуту) безпосередньо та прямо стосуються предмета спору. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд врахував, що побоювання позивача стосовно можливості вчинення відповідних дій товариством (зміна розміру статутного капіталу і т.д. під час розгляду справи в суді) є обґрунтованими з огляду на те, що вирішення даних питань знаходиться в компетенції загальних зборів учасників товариства, розмір частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Лубенський молочний завод» станом на час подання позову становить 6,124%, а між сторонами вбачається існування тривалого корпоративного конфлікту.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 ГПК України відповідно до якої, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
За змістом статті 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №922/1369/22 від 14.12.2022.
Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки вона є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.
Відповідно до частини першої статті 137 ГПК позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Частиною 5 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Відповідно до частини 9 статті 137 ГПК України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19).
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.
Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Як зазначалось, у заяві про забезпечення позову позивач просив заборонити суб`єктам державної реєстрації, в тому числі, державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відносно ТОВ «Лубенський молочний завод», а саме: вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу та часток учасників юридичної особи, розміру статутного капіталу юридичної особи, та пов`язане з цим затвердження нової редакції статуту.
Апеляційний господарський суд зазначає, що вимоги позивача щодо заборони проводити реєстраційні дії щодо ТОВ «Лубенський молочний завод» у даному випадку не суперечать частинам 5, 9 статті 137 ГПК України.
Як визначено частиною 10 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.
За змістом частини 11 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
У даній справі заборона на вчинення певних дій дійсно пов`язана із предметом спору, і такий захід сприятиме фіксації існуючого стану розміру статутного капіталу товариства та часток учасників в ньому на період розгляду справи. Заходи забезпечення позову, які позивач просить застосувати, не тотожні заявленим вимогам, не призводять до їх задоволення без вирішення спору по суті та є співмірними із заявленими позовними вимогами.
Підставою подання заяви про забезпечення позову є наявність реальної загрози порушення прав позивача у разі невжиття відповідних заходів забезпечення, зокрема, у зв`язку з тим, що після оскаржуваного позивачем рішення загальних зборів товариства від 24.01.2025 збільшено частки в статутному капіталі ОСОБА_9 до 45,792%, ОСОБА_7 до 22,910% та ОСОБА_8 до 22,882%. Такий розмір учасників товариства підтверджується і схематичним зображенням структури власності ТОВ «Лубенський молочний завод». Наразі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у сукупності володіють часткою товариства у розмірі 91,584 %, що дає їм вирішальне право приймати рішення на загальних зборах товариства.
Так, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належать зміна розміру статутного капіталу товариства. 
Згідно з положеннями частини 2 статті 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.
Тобто, відповідні учасники товариства наразі володіють більше ніж голосів всіх учасників товариства і повноважні прийняти рішення про внесення змін до його статутного капіталу, що, у свою чергу, може призвести до ускладнення чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення та позбавити позивача ефективного захисту його прав у межах одного судового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам.
Пунктом 6.1. статуту ТОВ «Лубенський молочний завод» визначено, що учасник товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі товариства одному або кільком учасникам цього товариства. Учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.
Згідно положень закону та статуту товариства вбачається, що відповідачі не позбавлені права на відчуження корпоративних прав, що також унеможливить ефективний захист права. Отже, невжиття заходів забезпечення позову створює ризики ухилення від виконання майбутнього судового рішення.
Колегія суддів враховує, що так як вже відбулось зменшення частки позивача у статутному капіталі товариства шляхом збільшення статутного капіталу цього товариства, у зв`язку з прийняттям такого рішення відповідачами у справі і не позбавляє в подальшому здійснити аналогічні дії, що може призвести до необхідності звернення позивача до суду з іншими позовами, оскільки даний спосіб захисту не призведе до поновлення прав позивача в одному судовому провадженні.
Отже, метою заходу забезпечення позову є підтримання «status quo», поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кюблер проти Німеччини» (заява N 32715/06).
У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до необхідності подальшого звернення позивача з новими позовами, що суперечить засадам ефективного судового захисту.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборона вчиняти реєстраційні дії є одним з визначених законом способів забезпечення позову. Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття таких заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін; запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою в розумний строк, а в разі задоволення позову - сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 у справі № 904/7930/21, від 10.03.2021 у справі № 922/2566/20, від 28.02.2024р. у справі №910/15182/23).
Колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги, що не надання позивачем доказів та належного обґрунтування того, що відповідачами будуть вжиті дії щодо внесення змін до статутного капіталу товариства під час судового розгляду справи є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки такі міркування заявника на думку колегії суддів, є вимогою для застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
Таким чином, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є вимогою про заборону вчинення конкретних дій, які прямо пов`язані з предметом спору, що відповідає винятку, передбаченому пунктом 4 частини п`ятої статті 137 ГПК України.
Як зазначалося, позов в даній справі спрямований на захист права власності позивача на частку в статутному капіталі ТОВ «Лубенський молочний завод».
Суд апеляційної інстанції, виходить з того, що вимоги позивача щодо заборони проводити реєстраційні дії щодо зміни часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу кореспондуються у даному випадку з вимогами позивача про визначення часток учасників у статутному капіталі товариства та визначенні розміру статутного капіталу товариства.
Встановивши вищезазначене та зважаючи на всі критерії оцінки щодо застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову відповідають положенням статей 136, 137 ГПК України, вжиття вказаних заходів забезпечення позову не порушує принципи адекватності, змагальності і процесуальної рівності сторін.
Таким чином, доводи заявника не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали місцевого господарського суду, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
За результатами перегляду оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку Східний апеляційний господарський суд не встановив порушень місцевим судом норм матеріального чи процесуального права у цій категорії справ, а тому відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду Полтавської області, якою накладено заходи забезпечення позову.
Ураховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені статтею 269 ГПК України, апеляційний господарський суд констатує, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час апеляційного провадження, не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що за матеріалами справи (зокрема, згідно статуту ТОВ «Лубенський молочний завод» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) частками у статутному капіталі ТОВ «Лубенський молочний завод» наразі володіють 44 особи, не всі з яких були залучені до участі у розгляді даної заяви про забезпечення позову. Застосовані судом заходи забезпечення позову можуть стосуватися прав та інтересів таких осіб. Проте, враховуючи, що відповідно до положень ст. 136, 140 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і набудь-якій стадії розгляду справи, а заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, суд апеляційної інстанції не вбачає процесуальних порушень в діях суду першої інстанції, а питання необхідності залучення інших учасників товариства до розгляду даної справи має вирішуватися під час розгляду справи.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України).
Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись із апеляційною скаргою, заявник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятої ухвали місцевого господарського суду. За таких обставин, доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.12.2025 у справі №917/2203/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 30.01.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя Н.О. Мартюхіна