Справа № 297/2816/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник за довіреністю – Кудіна А.В., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4901494 в розмірі 52 050 грн., з яких: 10 000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 050 грн. – сума заборгованості за процентами; 5 000 грн. – сума заборгованості за штрафами.
Позов мотивований тим, що 19 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4901494.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 
22.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 22.04.2025 року до договору факторингу № 22042025 від 22.04.2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52 050 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 37 050 грн. – сума заборгованості за процентами; 5 000 грн. - сума заборгованості за штрафами.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. 
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 22.04.2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 4901494 в розмірі 52 050 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 050 грн. - сума заборгованості за процентами; 5 000 грн. – сума заборгованості за штрафами.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 11 листопада 2025 року (а. с. 46-47).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.10.2025 року у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд іншому суду відмовлено (а. с. 99-100).
27 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що відповідно до пункту 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», нараховані позикодавцем штрафні санкції за кредитним договором № 4901494 в сумі 5000 гривень є незаконними та підлягають списанню відповідно до вказаної вище норми права.
Також зазначила, що вона не має місця реєстрації і фактично проживає в місті Мукачево, а також основне її місце роботи знаходиться в місті Мукачево на пл. Духновича, 12/26, Закарпатської області, то ж вказана заява за юрисдикцією не належить до Берегівського районного суду, а повинна розглядатися в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області. 
Крім того, за кредитним договором № 4901494 до первісного кредитодавця ТОВ «Лінеура Україна» 30 жовтня 2024 року вона подала запит № 10 з проханням надати інформацію стосовно заборгованості по тілу кредиту, нарахованих відсотків, пені, штрафів та комісії за договором про споживчий кредит №4901494 від 19.08.2024 року за період часу з 19 серпня 2024 року по 30 жовтня 2024 року, на підставі частини 1 статті 5, частини 9 статті 7 закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». 
На вказаний запит первісний кредитор не надав жодної відповіді щодо заборгованості за кредитним договором № 4901494, що є грубим порушенням прав споживача фінансової послуги. 
Також з метою врегулювати спір та з`ясувати суму заборгованості за кредитним договором 05 грудня 2024 року вона подала скаргу до ТОВ «Лінеура Україна» та Національного банку України, але належного реагування зі сторони вказаних осіб не було, інформацію щодо суми заборгованості їй не надали.
06 листопада 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» надіслало електронного листа за № 5735 від 06.11.2024 року з повідомленням, що їй відмовлено в наданні відповіді на запит.
Таким чином, саме не дотримання умов договору кредитодавцем, порушення кредитодавцем вказаних мною нормативно-правових актів України, які регулюють відносини в сфері кредитування, а також не надання останнім інформації щодо суми боргу за кредитним договором, призвели до утворення заборгованості.
До того ж до позовної заяви в якості доказу позивач надав лист-повідомлення від ТОВ «Пейтек» з вих. № 20250422-1417 від 22.04.2025 року. Вказаний лист позивач розцінює в якості підтвердження отримання мною коштів від ТОВ «Лінеура Україна». 
У цьому випадку вказаний лист є неналежним доказом отримання нею коштів від ТОВ «Лінеура Україна», оскільки в листі відсутні будь-які відомості стосовно кредитного договору № 4901494, відсутня інформація, якому саме клієнту були перераховані кошти і з якою метою, відсутні будь-які документи (договори), які б підтверджували законність правовідносин між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Лінеура Україна». Також в листі відсутні будь-які відомості щодо перерахунку позивачем коштів.
З огляду на вищенаведене відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню (а. с. 60-68).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2025 року у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про розгляд справи у відкритому засіданні з викликом сторін відмовлено (а. с. 92-93).
29 жовтня 2025 року представник позивача – Пер`ян А.А. подала відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів (а. с. 79-88).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 31.10.2025 року відповідь на відзив, подану представником позивача – ОСОБА_2 повернуто представнику позивача – ОСОБА_2 без розгляду. Клопотання представника позивача – ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про витребування доказів задоволено. Поновлено представнику позивача – ОСОБА_2 процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів та в АТ «Акцент-Банк» витребувано: 1) Інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку відкритого у банку 19.08.2024 року; 2) Інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку НОМЕР_2 ; 3) Виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ); 4) Інформацію про надходження 19.08.2024 року на картковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. (а. с. 95-96).
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.11.2025 року справу повторно призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 03 лютого 2026 року (а. с. 105-106).
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 19 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4901494 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, у зв`язку з чим, остання на підставі листа ТОВ «Пейтек» отримала грошові кошти у розмірі 10 000 грн. строком на 360 днів (а. с. 6-16, 17, 18-20, 21).
Закон України «Про електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов?язки суб?єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. 
Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов?язуються і використовуються ним як підпис.
Частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею. 
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється фронами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в. Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.
Відповідно до п.п.9.7. Кредитного договору, Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту та підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ПТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору. 
Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. 
Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролангація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі. 
Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі «Правила») (п.п. 9.9. Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
22.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 24-26).
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. 
Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реестру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). 
Відповідно до реєстру боржників від 22.04.2025 року до договору факторингу № 22042025 від 22.04.2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52 050 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 37 050 грн. – сума заборгованості за процентами; 5 000 грн. - сума заборгованості за штрафами (а. с. 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачении договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свое право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає обґрунтованими тільки щодо тверджень про незаконність штрафних санкцій у період воєнного стан.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (який набув чинності 17 березня 2022 року) внесено зміни до трьох нормативних актів, що стосуються регулювання кредитних правовідносини: ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), доповнено пунктом 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань та з урахуванням Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», позов підлягає частковому задоволенню.
Таким чином, твердження відповідача про незаконне нарахування штрафів ґрунтуються на фактичних обставинах справи та підтверджені належними і допустимими доказами.
Що стосується інших заперечень відповідача у відзиві, суд вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.
Щодо доводів про ненадання первісним кредитором інформації про заборгованість.
Посилання відповідача на нібито порушення первісним кредитором обов`язку щодо надання інформації про стан заборгованості не звільняє відповідача від виконання грошового зобов`язання, що прямо випливає з положень статей 526, 610, 625 ЦК України.
При цьому відповідач не надав суду жодного доказу того, що відсутність відповіді на її запити унеможливлювала виконання зобов`язання, а також не довів наявність об`єктивних перешкод для повернення отриманих кредитних коштів.
Щодо заперечень відповідача про недоведеність факту отримання кредитних коштів.
Доводи відповідача про неналежність доказів отримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, а саме згідно витребуваної судом інформації в АТ «А-Банк», картка № 5169155120210701 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Інші карти клієнта: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а. с. 110).
Також долучений АТ «А-Банк» рух коштів за 19.08.2024 року підтверджує зарахування 19.08.2024 року ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 10 000 грн. (а. с. 111-122).
Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів є встановленим.
Щодо посилань на порушення прав споживача.
Факт укладення кредитного договору в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора підтверджує вільне волевиявлення відповідача, її ознайомлення з умовами договору та Правилами надання кредиту, а також отримання всієї необхідної інформації до укладення договору.
Будь-яких доказів примусу, введення в оману або недійсності правочину відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, наведені у відзиві доводи не спростовують факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, правомірності відступлення права вимоги та наявності заборгованості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
У цьому випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на встановлених умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджується, що кредитні договори було укладено на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_1 ..
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Кредитні кошти відповідачу були надані у спосіб, зазначений у кредитних договорах. 
Так, первісний кредитор свої обов`язки за кредитними договорами виконав в повному обсязі та згідно договору факторингу позивач отримав право вимоги щодо стягнення боргу.
Проте, умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною.
Отже, відповідачем було грубо порушено умови кредитних договорів, а також норми чинного законодавства.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме за кредитним договором № 4901494 від 19.08.2024 року заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10 000 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 37 050 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , тобто в загальній сумі 47 050 грн., але стягнення заборгованості за штрафами в розмірі 5 000 грн. задоволенню не підлягає та у цій частині вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України згідно задоволених позовних вимог, які складають 90 % від суми вимог, судовий збір також підлягає частковому задоволенню (3 028 ? 90 % / 100 % = 2 725,2 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625, 1054 ЦК України, суд
рішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке розташоване за адресою м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014, заборгованість за кредитним договором № 4901494 в розмірі 47 050 (сорок сім тисяч п`ятдесят) гривень, що складається з: 10 000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 050 грн. – сума заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 2 725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ