ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/589/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники учасників провадження: 
від позивача: Черьомухін А.В. (власні засоби, технічні несправності у представника, акт);
від відповідача: не з`явився; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 (суддя Васильєв О.Ю., повний текст якого підписаний 02.05.2025) у справі № 904/589/25 
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Горішні Плавні
до: Товариства з обмеженою відповідальністю “Нікопольський кранобудівний завод”, м.Нікополь
про: стягнення 666 505,05грн.

ВСТАНОВИВ:
ПрАТ “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” (позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ “Нікопольський кранобудівний завод” (відповідач) про стягнення 666 505,05грн. ( в т.ч.: 336 600,00 грн. – заборгованість, 22 768,55 грн. – інфляційні втрати, 4 196,50 грн. – 3% річних, 302 940,00 грн. – штраф за не поставку товару у строк). 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару згідно з умовами договору №2521 від 23.11.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 у справі №904/589/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі.
При цьому, заявник в апеляційній скарзі, посилається на те, що:
- рішення про розгляд справи в спрощеному провадженні не відповідає вимогам ст. 247 ГПК України; розглянувши справу без участі представника позивача, Господарським судом Дніпропетровської області позивача позбавлено можливості скористатися своїми процесуальними правами, що призвело до порушення принципу змагальності сторін;
- Покупець свої зобов`язання по оплаті виконав повністю, що підтверджується платіжною інструкцією №19323 від 25.05.2022 на суму 907800 грн. та платіжною інструкцією № 25668 від 12.07.2022 на суму 571200 грн.
Під час подачі позову Позивач у зв`язку з об`єктивною помилкою до матеріалів справи не було додано доказ, а саме сканкопії платіжної інструкції № 25668 від 12.07.2022.
Апелянт просить долучити до матеріалів справи новий доказ – платіжну інструкцію № 25668 від 12.07.2022, оскільки його неподання в суді першої інстанції обумовлено об`єктивною причиною.

Відповідач - ТОВ “Нікопольський кранобудівний завод” (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, що не є перешкодою у перегляді в апеляційному порядку рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 26.05.2025 здійснено запит матеріалів справи із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
02.06.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху, зазначено апелянту про необхідність надати клопотання про поновлення строку на подання скарги. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
04.06.2025 на адресу суду від скаржника через підсистему “Електронний суд”, на виконання вимог ухвали від 02.06.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги.
Ухвалою суду від 04.06.2025 скаржнику відновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 у справі № 904/589/25, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 20.10.2025.
10.06.2025 до суду від представника позивача Черьомухіна А.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Клопотання аналогічного змісту повторно надійшло до суду від цього ж представника – 17.10.2025.
Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 20.10.2025 не відбувся у зв`язку з відпусткою судді-члена колегії суддів Верхогляд Т.А. та тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії суддів Паруснікова Ю.Б.
Ухвалою суду від 06.11.2025 призначено іншу дату судового засідання по справі – 29.01.2026.
23.01.2026 до суду від представника позивача Черьомухіна А.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.
29.01.2026 секретар судового засідання вийшов на зв`язок з представником позивача адвокатом Черьомухіним А.В., для проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, але через технічні несправності зі свого боку представник не зміг взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що складено акт.
За приписами ч.5 ст.197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надсилав.
В судовому засіданні 29.01.2026 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
23.11.2021 між ТОВ “Нікопольський кранобудівний завод” (постачальник) та ПрАТ “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” (покупець) укладено договір №2521, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію за цінами та у кількості, у строки та на умовах, передбачених цим договором, а так само обумовлених специфікаціями та/або рахунками, які є невід`ємною частиною цього договору. (п. 1.1.). Поставка продукції здійснюється на умовах FCA м. Нікополь склад постачальника згідно з Інкотермс-2010, якщо інше не зазначено у специфікації/рахунку, що є невід`ємною частиною договору (п. 3.1.). Поставка повного обсягу продукції здійснюється протягом терміну , зазначеного у відповідних специфікаціях/рахунках. Дострокова поставка допускається за погодженням сторін (п. 3.2.). Датою поставки та переходу права власності на продукцію вважається дата отримання продукції покупцем або перевізником в узгодженому сторонами місці, що підтверджується підписом відповідних осіб на накладній, товаротранспортній накладній. (п. 3.3.). Орієнтовна сума цього договору становить 3 000 000,00грн. , в т.ч. ПДВ 20% - 500 000,00грн. У разі зміни станки ПДВ сторони коригують ставку ПДВ без підписання додаткової угоди відповідно до законодавчо встановленої (п. 4.1.). Продукція, що поставляється постачальником, оплачується покупцем у національній валюті України за цінами, зазначеними у відповідних специфікаціях/рахунках (п. 4.2.). Оплата здійснюється пастушим шляхом: 50% попередня оплата - протягом 3 банківських днів від дати рахунку, 50% - по факту постачання продукції протягом 10 банківських днів , якщо інше не вказано у відповідній специфікації/рахунку (п. 4.3.). При порушенні п.3.2. цього договору постачальник сплачує на користь покупця штраф в розмірі 0,5% від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення. Сплата штрафів не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором (п. 5.2.) Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.23р., а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань – до повного виконання зобов`язань (п. 9.1.).
17.05.2022 сторони підписали специфікацію №7, в якій погодили умови поставки товару (тяговий хомут 1835.00.001) у кількості 178 штук на загальну суму 1 815 600,00грн. з ПДВ. Термін та умови постачання - протягом 45 банківських днів після передплати 50%, EXW м. Нікополь склад постачальника. Дострокове постачання дозволяється. Постачання партіями дозволяється. Умови оплати: 50% попередня оплата - протягом 3 банківських днів від дати рахунку, 50% доплата - протягом 1 банківського дня по факту завантаження транспортного засобу.
На виконання умов договору та специфікації відповідач виставив рахунок №Н-00000114 від 20.05.2022, а позивач у якості передплати за товар сплатив 25.05.2022 на користь відповідача 907 800,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією №19323 від 25.05.2022. 
З огляду на умови специфікації, відповідач повинен був поставити товар до 27.07.2022. На виконання умов договору відповідач здійснив часткову поставку товару на користь позивача на загальну суму 1 142 400,00грн., що підтверджується видатковою накладною № Н-00000042 від 12.07.2022. 
Проте, як стверджує позивач, незважаючи на перебіг строків здійснення поставки, відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі у зв`язку з чим, станом на 06.02.2025, прострочив поставку 66 шт. тягових хомутів за специфікацією №7. 
Позивач звернувся до відповідача з листом від №292/4691 від 25.04.2023, в якому повідомив, що з огляду на тривалий термін прострочення поставки товару, вимагає у відповідача повернення здійсненої передплати в сумі 336 600,00грн. (отже, – відмовився від подальшої поставки товару за договором).
10.05.2023 відповідач у відповідь на вищезазначену вимогу повідомив, що 29.07.2022 підприємство тимчасово призупинило виробничу діяльність, в результаті чого на підприємстві відсутні обігові кошти для повернення передплати і виконання замовлення планується після стабілізації ситуації. Окрім того, відповідач зазначає, що отримана передплата за виготовлення продукції в повній мірі витрачена на закупівлю матеріалів, енергоносіїв, сплату податків, тощо. 
Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача 336 600,00грн. – заборгованості (яка фактично є різницею між вартістю товару, який повинен був поставлений за договором відповідно до специфікації, та вартістю фактично поставленого товару) 22 768,55грн. – інфляційні втрати, 4 196,50грн. – 3% річних (які нараховує на цю заборгованість) та 302 940,00грн. – штрафу за не поставку товару у строк, погоджений у специфікації.

Відмовляючи в позові, господарський суд виходив із того, що оскільки відповідач у встановлений договором та специфікацією строк не передав позивачу товар у повній кількості, а позивач здійснив попередню оплату товару в розмірі 907 800,00грн., в той же час отримав від відповідача товар на загальну суму 1 142 400,00грн., а в подальшому вимагав від відповідача повернення здійсненої передплати в сумі 336 600,00грн. (яку розрахував як різницю між вартістю товару, який повинен був поставлений за договором відповідно до специфікації, та вартістю фактично поставленого товару), отже, – відмовився від подальшої поставки товару за договором.
Оскільки відповідач здійснив поставку товару на користь позивача на суму 1 142 400,00грн., що є більшим на 234 600,00грн. за суму передплати, здійсненої позивачем відповідно до платіжної інструкції №19323 від 25.05.2022, заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня. У зв`язку з чим, вимога позивача про повернення суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 336 600,00грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки вимоги про стягнення з відповідача 22 768,55 грн. – інфляційних втрат та 4 196,50 грн. – 3% річних (які нараховані на неіснуючу заборгованість) є похідними від вимоги про стягнення 336 600,00грн., то вони також є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З урахуванням меж апеляційного оскарження, колегія суддів, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори (господарські договори) та інші правочини (угоди).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. За нормами ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. 
Частиною 1 ст. 670 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. 
Згідно з частиною 2 цієї статті якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 670 ЦК України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
За приписами ч. 1 ст. 693 ЦК якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Господарським судом встановлено, що відповідач у встановлений договором та специфікацією строк не передав позивачу товар у повній кількості.
Позивач здійснив попередню оплату товару в розмірі 907 800,00грн., проте, отримав від відповідача товар на загальну суму 1 142 400,00грн., а в подальшому вимагав від відповідача повернення здійсненої передплати в сумі 336 600,00грн., отже, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відмовився від подальшої поставки товару за договором.
Тобто, як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем доказів, оскільки відповідач здійснив поставку товару на користь позивача на суму 1 142 400,00грн., що є більшим на 234 600,00грн. за суму передплати, здійсненої позивачем відповідно до платіжної інструкції №19323 від 25.05.2022, заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня. Отже, Господарський суд правильно відмовив у стягненні суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 336 600,00грн та похідних від неї інфляційних втрат та 3% річних.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку.

Що стосується доводів апеляційної скарги.
Пунктом 8 частини четвертої статті 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, справа, в якій ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може розглядатися господарським судом у порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності, однак з урахуванням особливостей, передбачених статтею 252 ГПК України.
Ціна позову у цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та може розглядатися господарським судом у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 21.02.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження про справі за позовом ПрАТ «Полтавський ГЗК» до ТОВ «Нікопольський кранобудівний завод» про стягнення заборгованості та вирішено питання про розгляд справи в спрощеному провадженні.
Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно зі частинами другою, третьою статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. 
Матеріали цієї справи свідчать про належне повідомлення позивача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду клопотань.
Як вбачається з матеріалів справи , позивач з клопотанням про розгляд справи з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін не звертався.
За викладених обставин, суд першої інстанції здійснив розгляд справи за наявними в ній матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про безпідставний розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження в супереч вимог процесуального законодавства та не повідомлення (виклику) сторін.

Разом з апеляційною скаргою Приватне акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” подало і просить долучити до матеріалів справи новий доказ – платіжну інструкцію № 25668 від 12.07.2022.
Однак, колегія суддів зазначає, що системний аналіз положень статей 80, 269 ГПК України свідчить, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 903/533/21.
Таким чином, подані докази, які не були предметом розгляду місцевим господарським судом, за результатами якого було прийнято оскаржуване судове рішення, не можуть бути прийняті судом на стадії апеляційного перегляду справи, що має наслідком відмову в задоволенні заявленого клопотання.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 у справі №904/589/25.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг без задоволення.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника цієї скарги та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 у справі №904/589/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025 у справі №904/589/25 – залишити без змін.
Судові витрати Приватного акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено і підписано 02.02.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя  Ю.Б. Парусніков