Справа № 703/8546/25 
2-о/703/51/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

В інтересах заявника ОСОБА_1 до суду звернувся його представник адвокат Байда О.С. із заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про хворобу № 390 від 29.07.2024 госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 – ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, поранення пов`язане і захистом Батьківщини.
16.07.2023 заявник під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в результаті ворожого мінометного обстрілу позиції відділення поблизу населеного пункту Лиман Харківської області отримав бойове поранення: множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин обох плечей, тулуба, обличчя, шиї, проникаюче поранення грудної клітини зліва, лівобічний пневмоторакс, що підтверджується довідкою про обставини травми військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2024.
29.07.2024 за результатами лікування заявника, госпітальною військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_3 визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу № 390 від 29.07.2024.
11.10.2024 заявник отримав статус інваліда війни ІІІ групи, внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.
Заявник через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Міністерства оборони України із заявою, в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу, передбачену ст. ст. 16, 16-2 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», проте рішенням комісії, оформлене протоколом № 34/д від 18.04.2025 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, подані заявником документи повернули до ІНФОРМАЦІЯ_3 для доопрацювання, оскільки у паспорті заявника зазначено, що його ПІБ – ОСОБА_1 , а в свідоцтві про хворобу № 390 від 29.07.2024 – ОСОБА_1 . 
05.08.2025 представник заявника звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою у якій просив внести зміни до свідоцтва про хворобу № 390 від 20.08.2024 та в п. 1 графи Прізвище, ім`я та по батькові зазначити ОСОБА_1 та надати ОСОБА_1 аналогічне свідоцтво зі змінами.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 03.09.2025 № 13834 у відповідь на заяву представника заявника повідомила, що для внесення змін в свідоцтво про хворобу рекомендують заявнику звернутися з рапортом до позаштатної ВЛК військової частини НОМЕР_1 з наданням 3-х екземплярів свідоцтва, яке потребує змін. 
Однак виконати вимогу ВЧ НОМЕР_1 заявник не може, оскільки у нього є лише 1 екземпляр свідоцтва. Другий екземпляр заявник подав до ВЧ НОМЕР_2 разом із рапортом про звільнення з військової служби. Третій екземпляр заявник надав до ГУ ПФУ в Черкаській області, коли оформлював пенсію по інвалідності.
В зв`язку з чим заявник вимушений звернутися до із даною заявою до суду.
В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, від представника заявника надійшла заяву, в якій останній просить розглянути справу без їх участі, заяву задовольнити.
Представник Міністерства оборони України надала письмові пояснення у справі, у узагальнені доводи в яких зводяться до того, що заявником не надано відмови виправленні помилки військово-лікарською комісією, а також, що до заяви не додані документи на підтвердження належності документу саме заявнику і орган, який видав правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, заяв, клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. 
Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як передбачено п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. 
Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , та є інвалідом війни ІІІ групи, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується копією паспорта заявника та копією посвідчення серії НОМЕР_4 .
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29.10.2024 № 3705, 16 липня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в результаті ворожого мінометного обстрілу позиції відділення поблизу населеного пункту Лиман Перший Харківської області отримав бойове поранення: множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин обох плечей, тулуба, обличчя, шиї, проникаюче поранення грудної клітини зліва, лівобічний пневмоторакс.
29.07.2024 за результатами лікування заявника, госпітальною військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_3 визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу № 390 від 29.07.2024.
11.10.2024 заявник отримав статус інваліда війни ІІІ групи, внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 .
Як стверджує заявник, через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Міністерства оборони України із заявою, в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу, передбачену ст. ст. 16, 16-2 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», проте рішенням комісії, оформлене протоколом № 34/д від 18.04.2025 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, подані заявником документи повернули до ІНФОРМАЦІЯ_3 для доопрацювання, оскільки у паспорті заявника зазначено, що його ПІБ – ОСОБА_1 , а в свідоцтві про хворобу № 390 від 29.07.2024 – ОСОБА_1 . 
05.08.2025 представник заявника звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою у якій просив внести зміни до свідоцтва про хворобу № 390 від 20.08.2024 та в п. 1 графи Прізвище, ім`я та по батькові зазначити ОСОБА_1 та надати ОСОБА_1 аналогічне свідоцтво зі змінами.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 03.09.2025 № 13834 у відповідь на заяву представника заявника повідомила, що для внесення змін в свідоцтво про хворобу рекомендують заявнику звернутися з рапортом до позаштатної ВЛК військової частини НОМЕР_1 з наданням 3-х екземплярів свідоцтва, яке потребує змін. 
Однак виконати вимогу ВЧ НОМЕР_1 заявник не може, оскільки у нього є лише 1 екземпляр свідоцтва. Другий екземпляр заявник подав до ВЧ НОМЕР_2 разом із рапортом про звільнення з військової служби. Третій екземпляр заявник надав до ГУ ПФУ в Черкаській області, коли оформлював пенсію по інвалідності.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Окрім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 вищевказаної постанови роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вони мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1794-n від 11.12.2025 записи імені по батькові ОСОБА_2 (свідоцтво про хворобу, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_2 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ; картка платника податків, запис ОСОБА_1 ; витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, запис ОСОБА_1 ) та російський запис ОСОБА_3 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_1 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. 
Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що невідповідність написання по батькові заявника у вказаних документах виникла через допущену технічну помилку, всі дані, крім наведених розбіжностей, співпадають та встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. 
Встановлення в судовому порядку факту належності вказаного правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявника та іншої можливості встановити даний факт заявник не має, відтак заяву слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 81, 82, 89, 247, 263 – 265, 293 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності Свідоцтва про хворобу № 390 від 29.07.2024 госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 – ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Головуючий: Ю. В. Крива