ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" січня 2026 р. справа № 300/5892/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник Захаріїв Богдан Дмитрович,звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області) про визнання протиправною бездіяльність при призначенні/перерахунку пенсії за віком 25.11.2024 згідно Закону України "Про державну службу" щодо урахування заробітної плати, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02, зобов`язання повторно розглянути заяву від 25.11.2024 про призначення/перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно довідок виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 300/9216/24, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, з метою недопущення збільшення розміру пенсії, відповідач не врахував жодної довідки позивача про заробітну плату, виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02. Проте, на думку представника позивача, довідки видані Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02 мають бути враховані для обчислення пенсії оскільки, подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та містять усі необхідні складові заробітної плати державного службовця. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 10.09.2025. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши що рішенням від 02.12.2024 № 091630014447 відмовлено у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку із відсутністю стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Так, посадові особи, які займають посади в органах державної податкової служби та які мають спеціальні звання, не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців передбачених Законом № 3723 та нормативно - правовими актами Кабінету Міністрів України, а отже підстав для зарахування позивачу до стажу державної служби періодів роботи на посадах в органах державної податкової служби немає. При цьому, для призначення пенсії державного службовця таким особам подаються довідки про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 Порядку № 622, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 Порядку № 622, за формою згідно з додатком 6. Окрім того, на думку представника ГУ ПФУ України у Львівській області, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Відтак, вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
ОСОБА_1 звернулася із заявою від 25.11.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про переведення з пенсії за віком відповідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі також - Закон № 889-VIII).
Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в у Львівській області.
ГУ ПФУ прийнято рішення від 02.12.2024 № 091630014447 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Зазначено, що статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 889-VIII є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Посади працівників органів державної податкової служби даною статтею не передбачені. Зазначено, що у період роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби вона обіймала посади, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 р. № 503-р, не відносяться до категорій посад державних службовців. Враховуючи вищевикладене прийнято рішення відмовити позивачу в переведенні на пенсію за віком згідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку з відсутністю законних підстав.
Не погодившись із таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, позивачка звернулася до суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасоно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №091630014447 від 02.12.2024 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 25.11.2024 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 по 28.04.2023.
На виконання рішення суду від 04.03.2025 у справі 300/9216/24, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, при проведенні вищезазначеного перерахунку, позивачу не було враховано заробітну плату, зазначену в довідках виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02, що підтверджується листом від 04.07.2025 №13504-14019/Л-53/8-1300/25 та рішенням №091630014447 від 02.07.2025 та визнається сторонами (а.с.10-11).
Вважаючи дії відповідача відносно визначення розміру пенсії державного службовця протиправними та такими, що порушують право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи правову норму, яку слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набув чинності 01.05.2016.
Даним законом, зокрема, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи право позивачки на отримання пенсії за віком згідно із 3аконом № 3723-ХІІ «Про державну службу» встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі №300/9216/24, яке набрало законної сили 22.05.2025.
При цьому, у силу вимог статті 78 КАС України, обставини у справі №300/9216/24 є преюдиційними та не підлягають доказуванню.
Так, на виконання рішення суду від 04.03.2025 у справі 300/9216/24, відповідачем з 25.11.2024 переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, при проведенні вищезазначеного перерахунку, позивачу не було враховано заробітну плату, зазначену в довідках виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02, що підтверджується листом від 04.07.2025 №13504-14019/Л-53/8-1300/25 та рішенням №091630014447 від 02.07.2025 та визнається сторонами (а.с.10-11).
Так, предметом розгляду у даній справі відповідно є неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при обчисленні пенсії довідок Головного управління ДПС у Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02, які містять складові заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_2 .
Суд зазначає, що порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі - Порядок № 622).
Зокрема, пунктом 4 Порядку № 622 передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктами 5 та 6 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від17.01.2017 № 1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям".
Такими довідками є:
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Згідно із частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин ст. 41 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи вищевикладене, позивачка має право на обчислення пенсії державного службовця у порядку статті 37 Закону України «Про державну службу» із врахуванням усіх складових її заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд зазначає, що для проведення розрахунку та підтвердження розміру заробітної плати, в порядку п. 5 Порядку № 662 та постанови Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 позивачем надано довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців(надбавка за інтенсивність праці, місячна премія, надбавка за виконання особливо важливої роботи) від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі державного службовця від 19.11.2024 141/09-19-10-02, виданих Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області.
У вказаних довідках зазначено, що на всі види оплат, включених в них, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відтак, проаналізувавши надані позивачем довідки, суд дійшов висновку, що вони складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також, суд звертає увагу, що зауважень до вищезазначених довідок Головного управління ДПС у Івано-Франківськ області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02 відповідач не вказав, належних та достатніх доказів щодо доцільності неврахування таких при призначенні пенсії позивачці до суду не надав.
При цьому, пенсійним органом не наведено жодного аргументу на підтвердження невідповідності поданих довідок вимогам встановленого зразка, зокрема формі, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 та не зазначено, в чому саме полягає така невідповідність.
За таких обставин, з огляду на те, що ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" разом з довідками, встановленого зразка, при обчисленні позивачці пенсії за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII відповідач мав врахувати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управління ДПС у Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 300/9216/24, яким зобов`язано відповідача перевести позивача з 25.11.2024 на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з зарахуванням до стажу державної служби періоди роботи в органах податкової служби з 22.03.1994 по 28.04.2023, а також факт подання довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, встановленого зразка які відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області допущено протиправну бездіяльність щодо неврахування ОСОБА_1 з 25.11.2024 при обчисленні пенсії довідок виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02.
Стосовно вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву від 25.11.2024 про призначення/перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно довідок виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02, суд зазначає наступне.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.
Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії за віком визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про призначення пенсії. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити або відмовити в такому призначенні, однак виключно у тому випадку, коли для цього є законні підстави. За законом в спірних правовідносинах у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч.2 ст.9 КАС України).
Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, цією ж частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відтак, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зобов`язання пенсійного органу, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.
Таким чином, застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною 2 статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру слід вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідках виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02; 141/09-19-10-02, з 25.11.2024.
Щодо строку звернення до суду із даним позовом, то суд враховує, що спірний перерахунок пенсії позивача не проведений з вини пенсійного органу, оскільки довідки надавались позивачем відповідачу при зверненні за переведенням на інший вид пенсії - 25.11.2024 та рішень щодо їх неврахування відповідачем не приймалось, а отже перерахунок пенсії необхідно провести з дати виникнення права на нього без застосування строку звернення до суду, що спростовує відповідні доводи відповідача.
Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн, сплачений згідно квитанції №1.271268467.1 від 31.08.2025 (а.с.15). 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Вийти за межі позовних вимог.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області при призначенні/перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком з 25.11.2024 згідно Закону України "Про державну службу" щодо урахування заробітної плати, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданих Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області від 19.11.2024 № 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 25.11.2024, із урахуванням довідок про складові заробітної плати державного службовця та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу від 19.11.2024 №№ 140/09-19-10-02, 141/09-19-10-02, виданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016). 

Суддя   Микитин Н.М.