П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/13074/25	
Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Бітова А.І.,
          Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:
- визнати протиправними дію УПФУ в Одеській області та рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Одеській області від 19.03.2025р. №109 "Про відмову в призначенні пенсії", якими відмовлено у призначені мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненому із військової служби у званні офіцера Збройних Сил України "капітан" та маючому довічну (безстрокову) інвалідність пов`язану із проходженням військової служби, пенсії (пенсійне забезпечення) передбаченої п."б" ч.1 ст.21 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9.04.1992р. №2262-ХІІ;
- зобов`язати УПФУ в Одеській області призначити мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненому із військової служби у званні офіцера Збройних Сил України "капітан" та маючому довічну (безстрокову) інвалідність пов`язану із проходженням військової служби, пенсію (пенсійне забезпечення) відповідно до п. "б" ч.1 ст.21 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9.04.1992р. №2262-ХІІ, та провести мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненому із військової служби у званні офіцера Збройних Сил України "капітан" та маючому довічну (безстрокову) інвалідність пов`язану із проходженням військової служби, розрахунок/перерахунок пенсії (пенсійне забезпечення) на 14.01.2025р..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
14.01.2025р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив взамін призначеної йому пенсії призначити ОСОБА_1 пенсію як особі, звільненої із військової служби у званні офіцера "капітан". 
За результатами розгляду цієї заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено на адресу ГУ ПФУ в Одеській області подання та документи для призначення позивачу пенсії, передбаченої ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 19.03.2025р. №103 позивачу відмовлено в призначенні цього виду пенсії. 
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 19.03.2025р. №109 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІ.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІ, починаючи з 14.01.2025р..
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ й дотримався вимог Порядку №3-1, а тому недоліки оформлення грошового атестату, згідно з приписів п.5 Розділу ІІІ Порядку №3-1 не є підставою для відмови у призначенні даного виду пенсії.
Крім того, суд зазначив, що відповідачем під час прийняття рішення від 19.02.2025р. №109 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 у період з 19.07.2003р. по 29.06.2012р. проходив військову службу та згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №160 від 29.06.2012р. його звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Крім того, згідно з витягом із наказу Командувача Сухопутних військ ЗСУ №300 від 23.06.2012р. ОСОБА_1 присвоєно чергове військове звання "капітан".
У подальшому, Яворівським районним судом Львівської області винесено вирок від 26.07.2013р. по справі №1-177/2011, яким позивача визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.368, ч.2 ст.424 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією майна, з позбавленням відповідно до вимог ст.54 КК України військового звання "старший лейтенант". На підстав ст.75 КК України позивача звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до пенсійного посвідчення за № НОМЕР_2 , виданого 11.05.2018р. ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно із ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Наказом військового комісара Іванівського РТЦКСП Одеської області №11-ос від 19.06.2018р. позивача позбавлено військового звання офіцера «капітан».
Згідно із витягом із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 24.05.2019р. №206, позивачу діагностовано "контрактуру Дюпюітрена ІV-V пальців правої китиці з незначним порушенням функції захвату китиці", що підтверджено медичними та військово-обліковими документами. Також зазначено, що захворювання пов`язане із проходженням військової служби.
Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №242679 від 28.05.2019р. позивачу діагностовано третю групу інвалідності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.07.2022р. по справі №420/18587/21 визнано протиправним та скасовано наказ Березівського РТЦКСП Міністерства Оборони України в Одеській області в особі Іванівського РТЦКСП Міністерства Оборони України в Одеській області №11-ос від 19.06.2018р. про присвоєння військового звання "солдат"; зобов`язано Березівський РТЦКСП Міністерства обopoни України в Одеській області в особі Іванівського РТЦКСП Міністерства оборони України в Одеській області відновити ОСОБА_1 , військове звання " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", присвоєне Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України №300 вiд 23.06.2012р., з наданням відповідного військового квитка.
14.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив призначити йому пенсію по інвалідності згідно п."б" ч.1 ст.21 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9.04.1992р. №2262-ХІІ.
Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 19.03.2025р. №109 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності за ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9.04.1992р. №2262-ХІІ. 
Листом від 20.03.2025р. за №1500-0310-8/65049 відповідачем повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 на доопрацювання грошовий атестат ОСОБА_1 від 24.01.2023р. №125 у зв`язку з невідповідністю вказаного звання та надбавки за вислугу років згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.06.2012р. №160.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій ПФУ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).
Відповідно до ст.5 Закону №2262 особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.
На підставах, установлених ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначаються також пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв`язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та членам їх сімей.
Згідно зі ст. 5-1 Закону №2262 особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, поновленим у військовому (спеціальному) званні, крім осіб, звільнених зі служби у зв`язку із засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, пенсії призначаються на умовах і за нормами, встановленими цим Законом, якщо вони на день позбавлення військового (спеціального) звання мали право на пенсію за вислугу років або по інвалідності (статті 12, 18 - 20).
Таким чином, особи, позбавлені військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), мають право на отримання пенсії лише відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а, отже, втрачають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом №2262-ХІІ (у разі призначення такої).
Однак, такі особи набувають право на пенсію за спеціальним Законом №2262-ХІІ, якщо їх поновлено у військовому (спеціального) званні та у разі наявності на день позбавлення військового (спеціального) звання право на пенсію за вислугу років або по інвалідності, крім осіб, звільнених зі служби у зв`язку засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища
Статтею 18 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
За приписами ст.20 Закону №2262-ХІІ залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:
а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Як вбачається із матеріалів справи, що згідно із витягом із наказом Командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №160 від 29.06.2012р. старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 29.06.2012р., звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України за №173 від 24.04.2012р. у запас (у зв`язку із закінченням терміну контракту).
При цьому, згідно із витягом із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) за №300 від 23.06.2012р. старшому лейтенанту ОСОБА_1 присвоєно чергове військове звання «КАПІТАН».
Отже, на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби, останній перебував у військовому званні «КАПІТАН».
Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.07.2013р. по справі №1-177/2011 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.368, ч.2 ст.424 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією майна, з позбавленням відповідно до вимог ст.54 КК України військового звання "старший лейтенант". На підстав ст.75 КК України позивача звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
У подальшому, наказом військового комісара Іванівського РТЦКСП Одеської області №11-ос від 19.06.2018р. позивача позбавлено військового звання офіцера «капітан».
Разом з тим, згідно із пенсійним посвідченням за № НОМЕР_2 , виданим 11.05.2018р. та рішенням про призначення пенсії за №951050846776 від 4.08.2018р. ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно із ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 4.04.2018р..
Як зазначалось вище, право на отримання пенсії по інвалідності за нормами Закону №2262-ХІІ у осіб, поновлених у військовому званні виникає у разі, якщо право на отримання такої пенсії, виникло у них до моменту позбавлення військового звання.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.07.2022р. по справі №420/18587/21 визнано протиправним та скасовано наказ Березівського РТЦКСП Міністерства Оборони України в Одеській області в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 в Одеській області за №11-ос від 19.06.2018р. про присвоєння військового звання "солдат"; зобов`язано Березівський РТЦКСП Міністерства обopoни України в Одеській області в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 в Одеській області відновити ОСОБА_1 , військове звання " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", присвоєне Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України №300 вiд 23.06.2012р., з наданням відповідного військового квитка.
Згідно із Випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА за №895660 4.04.2018р. ОСОБА_1 встановлено третю загальну групу інвалідності, причина «Захворювання».
У подальшому, згідно із Випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ за №24679 від 28.05.2019р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина: «Захвор. пов`язане з прох. в/служби».
При цьому, відповідно до Витягу з протоколу ВЛК Південного регіону за №206 від 24.05.2019р. захворювання солдата запасу ОСОБА_1 , - так, пов`язане з проходженням військової служби.
З огляду на вказані обставини, судова колегія зазначає, що з 4.04.2018р. позивачу було встановлено 3 групу інвалідності по причині захворювання, яке з травня 2019р. визнано таким, що пов`язане з проходженням військової служби.
Відтак, на думку судової колегії, факт, з яким пов`язане право особи на отримання пенсії по інвалідності у відповідності до ст.5-1 Закону №2262-ХІІ, встановлено 4.04.2018р., та визначення відповідного захворювання таким, що пов`язане з військовою службою в травні 2019р. не змінює моменту його виникнення та первинної фіксації.
Колегія суддів враховує, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.07.2013р. по справі №1-177/2011 ОСОБА_1 було позбавлено військового звання «старший лейтенант», водночас на момент ухвалення вироку позивач перебував у військовому званні «капітан».
Однак, фактична реалізація вказаного вироку суду відбулась лише 19.06.2018р., з моменту прийняття наказу військовим комісаром Іванівського РТЦКСП Одеської області за №11-ос від 19.06.2018р., яким позивача було позбавлено військового звання офіцера «капітан».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із ст.5-1 Закону №2262-ХІІ, оскільки його було поновлено у військовому званні відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.07.2022р. по справі №420/18587/21, а право на відповідну пенсію по інвалідності у нього виникло 4.04.2018р., тобто до моменту позбавлення відповідного військового звання наказом військового комісара Іванівського РТЦКСП Одеської області за №11-ос від 19.06.2018р., а тому ГУ ПФУ в Одеській області, приймаючи спірне рішення, не врахувало вказаних обставин та дійшло помилкового висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Згідно п.п.1, 2, 5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007р. №3-1 (далі - Порядок №3-1), військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (членам їх сімей), пенсії згідно із Законом призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі
До заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються такі документи:
1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку);
2) витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії;
3) розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню);
4) грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 8 до цього Порядку);
5) військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);
6) документи про страховий стаж особи, які передбачені підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (для призначення пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону);
7) документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу;
8) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.
Переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.
При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).
Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.
При переведенні на пенсію по інвалідності орган, що призначає пенсію, додає до заяви виписку з акта огляду МСЕК про встановлення або зміну групи інвалідності.
У разі одержання заявником пенсії (допомоги), призначеної за іншими законами, орган, що призначає пенсію, додає до заяви відомості про розмір одержуваної пенсії (допомоги), строки її виплати.
За приписами розділу ІІ Порядку №3-1 уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії. Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.
Відповідно до положень п.5 Розділу ІІІ Порядку №3-1 рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням, зокрема, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі цих документів. При надходженні документів, про необхідність надання яких у визначений строк було письмово повідомлено заявника, розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження таких документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується за заявою особи з урахуванням строків, передбачених ч.2 ст.51 Закону.
Отже, необхідною умовою для призначення відповідачем пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ є направлення уповноваженим органом подання разом із заявою позивача про призначення пенсії разом із оформленим цим органом пакетом необхідних документів.
При цьому, законодавець недоліки у документах, які мають значення для призначення розміру пенсії, не відносить до підстав для відмови у призначенні особи пенсії у разі попереднього встановлення в останньої такого права. Навпаки, на законодавчому рівні закріплена можливість повторного перегляду розміру такої пенсії після отримання відповідних документів.
Разом з тим, як вбачається із спірного рішення ГУ ПФУ, що однією із підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності, стали недоліки грошового атестату ОСОБА_1 від 24.01.2023р. №125 у зв`язку з невідповідністю військового звання та надбавки за вислугу років згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.06.2012р. №160.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів вважає вказані дії пенсійного органу протиправними, оскільки як встановлено вище, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ й дотримався вимог Порядку №3-1, а тому недоліки оформлення грошового атестату, згідно із приписами п.5 Розділу ІІІ Порядку №3-1 не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                    

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.І. Бітов

                                                                                                     О.В. Єщенко