Номер провадження: 22-ц/813/1688/25 
Справа № 522/19131/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,
за участю секретаря судового засідання – Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив cтягнути з ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою у розмірі 100 789,17 грн, моральну шкоду в розмірі 4 000 грн, а також витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн та витрати, понесені на отримання експертного висновку у розмірі 4 000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 22.03.2023 у місті Одесі по вул. Водопровідній, 16 сталася ДТП за участі транспортного засобу MAN TGA, номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу Ford Fosion, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 
Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївької області від 06.06.2023 року у справі №519/634/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені ДТП. 
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Княжа вієнна іншуранс». 
Позивач звернувся до вказаного страховика з заявою про страхове відшкодування завданої шкоди, на підставі якої йому було виплачено 22 323,39 грн, проте вказаної виплати не достатньо для проведення відновлювального ремонту, вартість якого, відповідно до проведеного експертного дослідження становить 123 118,56 грн.
В результаті ДТП позивачу також завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 4 000 грн, оскільки змінився його звичайний уклад життя, позивач не міг користуватися транспортним засобом, мав вчиняти дії для відновлення авто та отримання виплат. Крім того, відповідач в позасудовому порядку відмовився виплатити завдану ним шкоду, тому необхідно було шукати адвоката з метою звернення до суду.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 69 728, 46 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень. Стягнуто судові витрати у розмірі 5 073, 60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на залишення судом першої інстанції поза увагою його клопотання про призначення у справі авто товарознавчої експертизи, просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги незаконна відмова у задоволенні відповідного клопотання відповідача про проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи призвела до неповного з`ясування обставин справи та невірного вирішення справи по суті, оскільки сума зазначена у експертному дослідженні, наданому позивачем є явно завищеною, а відповідна експертиза проведена не компетентним експертом.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , заперечуючи проти доводів скаржника, просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване заочне рішення без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема позивач зауважує про порушення відповідачем порядку оскарження заочного рішення, недоліки оформлення апеляційної скарги. Щодо заперечень скаржника проти висновків наданого позивачем експертного дослідження ОСОБА_2 зауважує, що експертом було завчасно письмово попереджено як Відповідача, так і представника ПРАТ УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП” про заплановане проведення експертом ОСОБА_3 огляду пошкодженого транспортного засобу FORD FUSION, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , однак, ані Відповідач, ані представник ПРАТ УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП” такою можливістю не скористались, не прибули на заплановане проведення огляду, не надали ніяких зауважень чи заперечень. Крім того, 08.08.2023 року вказаний транспортний засіб було продано, що унеможливлює його безпосередній огляд на даний час.
02.12.2025 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд апеляційної скарги без його участі, просив відмовити у задоволення апеляційної скарги, а оскаржуване заочне рішення просив залишити без змін.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.12.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі авто товарознавчої експертизи.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертались, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 22.03.2023 у місті Одесі по вул. Водопровідній, 16 сталася ДТП за участі транспортного засобу MAN TGA, номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу Ford Fosion, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 
Право власності на транспортний засіб Ford Fosion, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.16-17).
Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївької області від 06.06.2023 року у справі №519/634/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені ДТП (а.с.19-20).. 
27.03.2023 року ОСОБА_2 та ПрАТ УСК «Вієнна Іншуранс Груп», у якій на день вказаної вище ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_1 , досягли згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, згідно якої позивач погодився на розмір страхового відшкодування у сумі 22 329,39 грн (а.с.18).
Згідно висновку експерта №145-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 31.07.2023 року судовим експертом Крутих Євгеном Олександровичем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Fosion, номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 22.03.2023 року визначається рівною 53 390,10 грн. При тому, вартість відновлювального автомобіля визначається рівною 123 118,56 грн (а.с.21-33).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частини перша та друга статті 1187 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 28 Закону N 1961-IV).
Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 вищевказаного Закону).
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі -Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом цих положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи (ч.ч. 1-4 ст. 82 ЦПК України). 
До числа основних завдань транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього (п.2.1 розділу 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень).
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19)).
Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та матеріальної шкоди, зазначених у наданому позивачем висновку експерта №145-23.
Колегія суддів відхиляє викладені у апеляційній скарзі заперечення щодо вказаного вище експертного дослідження, як такі що у порушення вимог ст. ст. 12, 77-81 ЦПК України, не підтверджені жодними доказами та зводяться до суб`єктивної думки скаржника ОСОБА_1 про кваліфікацію експерта – ФОП ОСОБА_3 .
Апеляційний суд також приймає до уваги, що з матеріалів експертного висновку убачається, та не заперечується скаржником, що експертом його, і представника як і представника ПРАТ УСК «ІСГ-ІЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було завчасно попереджено, про заплановане проведення експертом ОСОБА_3 огляду пошкодженого транспортного засобу Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак, вказані особи не прибули на заплановане проведення огляду, зауважень чи заперечень щодо проведення відповідного експертного дослідження не надали.
При цьому, клопотання скаржника ОСОБА_1 , заявлене у апеляційній скарзі ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.12.2025 року залишено без задоволення, з підстав не можливості проведення експертного дослідження про яке просить відповідач, оскільки відповідний транспортний засіб на даний час було відчужено позивачем третій особі, яка не є учасником справи.
Отже, встановивши факт вини відповідача у скоєнні ДТП, що скаржником не заперечується, що є підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності за деліктним зобов`язанням, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 69 728 ,45 грн, яку скаржником не спростовано.
При цьому, апеляційна скарга не містить обґрунтувань про помилковість висновку суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 4000 грн.
Отже, порушень судом норм процесуального права на які вказує скаржник апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи та містять посилання на обставини, які досліджені судом першої інстанції і яким надано належну правову оцінку.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Головуючий        Ю.П. Лозко

Судді         О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова