1	Справа № 331/6075/25  2/335/468/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року   м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бойкинюк Д.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року до Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3435206125-610662 від 09.02.2022 у розмірі 11873,02 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.02.2022 ТОВ «Кошельок» та відповідач уклали Кредитний договір № 3435206125-610662 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак належним чином своїх зобов`язань не виконав.
Оскільки відповідач вказану заборгованості не погасив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою від 13.11.2025 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.
Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 20.01.2026 року була постановлена ухвала суду.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що 09.02.2022 ТОВ «Кошельок» та відповідач уклали Кредитний договір № 3435206125-610662.
Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора «8986».
Оскільки Кредитний договір укладено в електронній формі, порядок його укладення регулюється положеннями Закону України «Про електронну комерцію», який визначає особливості оформлення таких правочинів.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 7000,00 грн. (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 14 днів, (п. 2.1. договору, р. 3, р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).
Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті, як банківська картка, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3435206125-610662 від 09.02.2022.
Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.
Отже, на підставі вказаного пункту відбулася пролонгація договору та, як наслідок, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 23.02.2022 до 23.05.2022. За таких обставин, нарахування відсотків за продовжений строк користування кредитними коштами, на думку суду, є правомірним.
Додатком № 1 до договору № 3435206125-610662 від 09.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є графік розрахунків.
У паспорті споживчого кредиту до договору № 3435206125-610662 від 09.02.2022 міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.
Факт перерахування кредитних коштів на номер картки НОМЕР_1 підтверджується відповідним повідомлення про перерахування коштів через платіжну систему НОМЕР_2 , а також відповіддю на лист керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 15.09.2025 року № 09/605-09/151.
Згідно із детальним розрахунком заборгованості, залишок заборгованості відповідача становить 11873,02 грн. з яких 4014,00 грн. тіло кредиту, 7859,02 грн. відсотки за користування позикою.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача не надав.
Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. 
У позовній заяві позивач просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, укладеного між АБ «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «КОШЕЛЬОК», із відповідним додатком від 11.08.2025.
Відповідно до додатку від 11.08.2025 на підтвердження факту надання правової допомоги від 12.02.2025, оформлення документів щодо надання правової допомоги вартість 30 хвилин роботи адвоката становить 1000,00 грн; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжні реквізити для сплати судового збору вартість 1 години роботи адвоката становить 2000,00 грн; складання позовної заяви вартість 2 години роботи адвоката становить 4000,00 грн; формування додатків вартість 1 години роботи адвоката становить 2000,00 грн; відправка позову стороні та до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі вартість 30 хвилин роботи адвоката становить 1000,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось.
Вивчивши надані ТОВ «Кошельок» докази понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вони у повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 10000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2422,20 грн.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 19, 141, 176, 263-265, 280 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 8-А, код ЄДРПОУ: 40842831) заборгованість за Кредитним договором № 3435206125-610662 від 09.02.2022 у розмірі 11873,02 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят три грн. 02 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 8-А, код ЄДРПОУ: 40842831) судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя          М.М. Мінаєв