Справа№ 953/7925/23 
н/п 1-кп/953/313/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

"11" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого – ОСОБА_8 ,  
обвинуваченого – ОСОБА_9 ,
захисника – адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 12023221130001534 від 04.07.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 09.12.2004 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 
- 05.10.2006 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14.11.2006 по відбуттю строку покарання; 
- 11.06.2012 Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого 28.08.2012 по відбуттю строку покарання;
- 30.03.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 
- 06.04.2018 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 12.07.2018 по відбуттю строку покарання; 
- 30.07.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 24.04.2023 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 04 липня 2023 року в період часу з 06.29 до 07.00 годин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_11 № 64/2022 від 24.02.2022, та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_11 № 254/2023 від 01.05.2023 на всій території України, діючи повторно, з метою вчинення крадіжки, прибув до велоцентру за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12-Б. Після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмету розбив скляні вхідні двері велоцентру та скрізь отвір, що утворився, незаконно проник на територію вищевказаного велоцентру, за вищевказаною адресою, звідки викрав належний ОСОБА_8 велосипед ТМ «Cube» модель «Access WS» білого кольору з синьо – зеленими вставками, жіночий, для їзди по пересіченій місцевості, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 21563 від 03.08.2023 року - 25 017,90 гривень.
Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_9 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Також пояснив, що 04.07.2023 приблизно о 5-6 годині ранку по вул. Валентинівській, номер будинку не пам`ятає, побачив магазин, у якому розбив вітрину та звідти дістав велосипед, модель та колір якого не пам`ятає. Далі, відірвав сидушку з велосипеду, оскільки вона була зависока та через неї він не міг витягнути велосипед з магазину, кинув її, та в подальшому на ринку, що знаходиться по вул. Героїв праці, продав велосипед Карбань, за декілька тисяч, точну суму не пам`ятає. Крім того, зазначив, що планує відшкодувати шкоду завдану потерпілому ОСОБА_12 . 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що 4 липня 2023 року вранці, в його магазині, а саме в вело майстерні, спрацювала сигналізація, після чого він виїхав на місце та приблизно через тридцять хвилин прибув за адресою вул.. Валентинівська, 12Б. Так, біля магазину він побачив розбите скло, охорону, поліцію та сідло від велосипеду. Велосипед був жіночий білого кольору з елементами зеленого, який коштував більше 20 тисяч грн. Вказав, що в магазині камер відеоспостереження не має, однак, є поблизу приблизно десь на відстані 10-20 метрів. Так, зазначив, що камери відеоспостереження зафіксували не момент пограбування, а момент коли чоловік середнього зросту та тілобудови, який був одягнутий в капюшон, шорти та кросівки, поїхав на велосипеді. Однак, він не впевнений чи впізнав би особу, що була на відео, оскільки чоловік був у капюшоні. Крім того, цивільний позов підтримав в повному обсязі, та пояснив, що вартість велосипеда – 25 тисяч грн., однак, було пошкоджено ще скло в магазині, а тому просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 27 тисяч грн. Також, зазначив, що на теперішній час велосипед досі не знайшли.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_9 , встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме:
- висновком судової товарознавчої експертизи № 21563 від 03.08.2023, відповідно до якого: Ринкова вартість, не наданого для дослідження велосипеду ТМ «Cube» модель «Access WS», зазначеного в постанові про призначення даної товарознавчої експертизи, станом на 04.07.2023 року, складала 25017,90 грн. (т. 1 а.с. 217-226); 
- висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/15986-Д від 28.07.2023, відповідно до якого, зокрема, три сліди пальців рук розмірами 16х23 мм (відкопійований на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 20х23 мм), 15х23 мм (відкопійований на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 19х27 мм), 13х27 (відкопійований на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 25х27 мм), залишені, відповідно, мізинним пальцем лівої руки, середнім пальцем правої руки та середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 228-236);
- даними, що містяться в протоколі огляду предметів від 02.08.2023, відповідно до якого було проведено огляд CD-R диску, на якому зафіксовано відеозапис з наступною інформацією: Ділянка місцевості, що частково огороджена парканом, на якій маються будівлі. На декілька поверховій будівлі мається надпис, схожий на «THUE», даний надпис чітко не видно. Перед цією будівлею маються будівлі, на одній з яких зображений надпис: «Атом», на лавці сидить особа, що одягнута у темну кофту з довгими рукавами в капюшоні, темному взутті. Зйомка ведеться на відстані, обличчя особи не видно. Після чого ця особа заходить за кут одноповерхової будівлі, декілька хвилин відсутня, після чого вбачається, як вищевказана особа проїздить на велосипеді (т. 1 а.с. 237);
- даними, що містяться в протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.07.2023, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав чоловіка зображеного на фотознімку № 4, як особу, яка 04.07.2023 у ранковий час прийшла на радіо ринок «СОЛЛІ» та запропонувала придбати у нього жіночий велосипед ТМ «Cube» білого кольору з синьозеленими вставками без сідла. Він придбав у вищевказаного чоловіка це велосипед (т. 2 а.с. 3-6);
- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 04.04.2023, із фототаблицею до нього, проведеного на підставі заяви власника приміщення – ОСОБА_8 , відповідно до якого було проведено огляд місця події – приміщення велоцентру, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 12Б (т. 2 а.с. 7-11);
- даними, що містяться в протоколі слідчого експерименту від 20.07.2023, який було проведено за участі ОСОБА_9 , та під час якого останній показав, зокрема, велоцентр, де він 04.07.2023 скоїв крадіжку велосипеду, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Валентинвська, 12Б, де й заволодів ним торгової марки якого не пам`ятає та радіо ринок «Соллі», де він продав викрадений велосипед (т. 2 а.с. 34-39, 55-56);
- висновком судової експертизи № КСЕ-19/121-24/34342 від 30.12.2024, відповідно до якого: відеофонограма з файлу «WhatsApp Video 2023-08-02 at 17.26.53.mp4», що зафіксована в папці «відео-фото» кореневого каталогу оптичного диску «Axent CD-R» є цифровою копією. У зв`язку з тим, що відеофонограма з файлу «WhatsApp Video 2023-08- 02 at 17.26.53.mp4», що зафіксована в папці «відео-фото» кореневого каталогу оптичного диску «Axent CD-R» є цифровою копією отриманою, ймовірно, через месенджер «WhatsApp» та створеною шляхом запису екрану монітора «PHILIPS», відповісти на питания (2) Чи редагувався, монтувався, обрізався вказаний відеофайл, або чи зазнавав будь-яких іниших змін після його утворення? Якщо так, то яких саме змін зазнавав відеофайл та коли саме?», не є можливим. Вирішити питання про те: «Чи можливо встановити, що на відеозаписах зображений саме ОСОБА_9 ?» не є можливим у зв`язку з тим, що зображення особи, яка зафіксована на кадрах відеофонограми з файлу: «WhatsApp Video 2023-08-02 at 17.26.53.mp4», непридатні для проведення ідентифікаційного портретного дослідження. Вирішити питання про те: «Чи зображений на відеозаписі саме ОСОБА_9 ?» не є можливим у зв`язку з тим, що зображення особи, яка зафіксована на кадрах відеофонограми з файлу: «WhatsApp Video 2023-08-02 at 17.26.53.mp4», непридатні для проведення ідентифікаційного портретного досягнення (т. 4 а.с. 8-17);
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що працює на радіо ринку «СОЛЛІ» в магазині 105. На початку липня 2023 року приблизно о 09-10 год. ранку до нього в магазин підійшов молодий чоловік, як тепер йому стало відомо ОСОБА_9 , який запропонував купити жіночий велосипед білого кольору, пояснивши, що це велосипед його дружини. Вказаний велосипед був без сідла та ОСОБА_9 пояснив, що сідло він віддав в ремонт. Фірму велосипеда на даний час він не пам`ятає. Він придав вказаний велосипед за 3000 грн., а через декілька днів продав за 4000 грн.
Разом з цим, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він разом із ОСОБА_9 03.07.2023 року перебував за адресою АДРЕСА_2 , після чого разом із обвинуваченим поїхали в с. Сніжків Валківського району, та в період з 03.07.2023 до ранку 04.07.2023 перебували у с. Сніжкові з Попригою, де ночували у будинку останнього разом із дівчиною, яка була дівчиною брата ОСОБА_15 – утрьох. Вранці прокинулись 04.07.2023 та приблизно о 10:00 вони приїхали на Холодну гору в м.Харкові, де їх зустрів ОСОБА_16 на автомобілі, після чого вони поїхали до свідка ОСОБА_17 на «Салтівку». Також вказав, що пізніше ОСОБА_16 і ОСОБА_18 поїхали на «Шишковку», а він залишився вдома. При цьому, про велосипед вони йому розповідали тільки те, що ходили обирали велосипед.
Суд не покладає покази свідка ОСОБА_14 в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вищезазначені покази ніяким чином не доводять чи не спростовують вину обвинуваченого. 
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 доведена поза розумним сумнівом. Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. 
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).
Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 на думку суду, було дотримано.
Тому, з урахуванням викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає поза розумним сумнівом доведеними всі елементи, як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону та є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
У відповідності до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Даними, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, має постійне місце реєстрації та мешкання. 
Крім того, ОСОБА_9 є осудним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжкого правопорушення, характер правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами. 
Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає, враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення проти власності, корисливий мотив та відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
Так, у ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_9 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження. 
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з 11.02.2026. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.07.2023 по 07.01.2025 (включно) та з 14.01.2026 по 10.02.2026 (включно), виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». 
Крім того, вирішуючи по суті цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , яким пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 27 000 грн., суд враховує такі обставини (а.с. 44 т. 1). 
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого злочину потерпілому ОСОБА_8 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 25 017, 90 грн., яка полягає у втраченому велосипеді ТМ «Cube» моделі «Access WS».
Вказані витрати потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються документально, а саме висновком судової товарознавчої експертизи № 21563 від 03.08.2023, відповідно до якої ринкова вартість велосипеду ТМ «Cube» модель «Аccess WS», станом на 04.07.2023, складала 25 017,90 грн. (а.с. 217-226 т. 1).
Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в частині витрат за втрачений велосипед ТМ «Cube» модель «Аccess WS» підлягає задоволенню на загальну суму 25 017,90 грн. . 
Щодо інших заявлених позовних вимог, а саме щодо відшкодування шкоди за пошкоджене скло в магазині, як зазначав потерпілий в судовому засіданні, то суд вважає, що в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає, оскільки понесені витрати за розбите скло не підтверджуються жодними доказами.
Тому, враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_9 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню. 
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд – 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 11 лютого 2026 року. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 06.07.2023 по 07.01.2025 (включно) та з 14.01.2026 по 10.02.2026 (включно), виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». 
Заставу у розмірі 52 680 (п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., внесену заставодавцем ОСОБА_19 , на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, повернути заставодавцю - ОСОБА_19 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили. 
Цивільний позов ОСОБА_8 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальні збитки в сумі 25 017 (двадцять п`ять тисяч сімнадцять) грн. 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 21563 від 03.08.2023 в розмірі 3 823, 68 грн.; судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/15986-Д від 28.07.2023 в розмірі 2 868, 00 грн.; судової експертизи № КСЕ-19/121-24/34342 від 30.12.2024 в розмірі 12 734, 40 грн., а всього у розмірі 19 426 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 08 коп.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме CD-R диск з відеозаписом поблизу місця події – залишити в матеріалах кримінального провадження № 12023221130001534 від 04.07.2023. 
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_9 - в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - суддя ОСОБА_1