Справа № 536/2768/25
Провадження № 2/536/369/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Клименко С.М.
за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Споживчий центр», в листопаді 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись, що 26.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26.04.2025-100002271, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000 грн строком на 168 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 10.10.2025 зі сплатою процентів та комісії. 10.05.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника збільшили суму кредиту до 12 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. Крім цього, 23.05.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника збільшили суму кредиту до 14 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення, 07.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника збільшили суму кредиту до 15 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення, 19.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника збільшили суму кредиту до 16 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення, 27.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника збільшили суму кредиту до 17 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 32 348 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 14 600 грн, по процентам в сумі 9 198 грн та 8 550 грн неустойки, що і просили з нього стягнути та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.
Ухвалою судді від 01 грудня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідачем не подано.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Установлено, що 26.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 26.04.2025-100002271, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 000 грн строком на 168 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 10.10.2025 зі сплатою процентів та комісії. 
10.05.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника ОСОБА_1 збільшили суму кредиту до 12 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. 
23.05.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника ОСОБА_1 збільшили суму кредиту до 14 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. 
07.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника ОСОБА_1 збільшили суму кредиту до 15 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. 
19.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника ОСОБА_1 збільшили суму кредиту до 16 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення. 
27.06.2025 сторони уклали додатковий договір за яким за ініціативою позичальника ОСОБА_1 збільшили суму кредиту до 17 100 грн та внесли зміни до строку та умов його повернення.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості станом на 10.10.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 32 348 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 14 600 грн, по процентам в сумі 9 198 грн та 8 550 грн неустойки.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК Українипро зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, відповідач ОСОБА_1 з умовами договору №26.04.2025-100002271 від 26.04.2025 та додатковими договорами до нього був ознайомлений, підписав їх одноразовим ідентифікатором, що у відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, однак умови договору порушив, що не спростовано відповідачем.
Враховуючи погодження сторонами умов кредитного договору, фактичного надання позичальнику кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 14 600 грн та заборгованості за процентами в сумі 9 198 грн, а всього 23 798 грн.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором в сумі 8 550 грн суд вважає необхідним зазначити таке.
Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
Суд відхиляє доводи позивача на відсутність заборони на нарахування неустойки за невиконання зобов`язань за договорами споживчого кредитування, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким з 24 січня 2024 року дозволено нарахування неустойки. 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Доводи позивача зазначених висновків не спростовують, а лише зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, тому підлягають відхиленню. 
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню та на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту № 26.04.2025-100002271 від 26.04.2025 року в розмірі 23 798 грн (14 600 грн заборгованість по тілу кредиту, 9 198 грн - заборгованість по процентам).
Оскільки позов задоволено частково, в відповідності до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 782 грн 13 коп.

Керуючись статями 13, 81, 141, 142, 259, 263-265,279 ЦПК України, на підставі статей 525, 526 ЦК України, суд
ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133А, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 26.04.2025-100002271 від 26.04.2025 в сумі 23 798 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто вісім) грн, а саме: 14 600 (чотирнадцять тисяч шістсот) грн тіла кредиту, 9 198 (девять тисяч сто дев`яносто вісім) грн процентів та судовий збір в сумі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 13 коп. 
Відмовити в іншій частині позовних вимог.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. 

Суддя	С. М. Клименко