Справа № 484/6947/25
Провадження № 3/484/61/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду16.12.2025 року від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.12.2025 року о 14:52 годині в м. Первомайську по вул. О. Пчілки, 76 керував транспортним засобом марки Хонда д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, тремтіння кінцівок рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ПЦМБЛ у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В. надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнає, оскільки належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення працівниками поліції не надано, також до Протоколу не додано показань технічного приладу, які зазначені в Протоколі в якості додатків.Зазначив, що з відеозапису, доданого до Протоколу, вбачається, що при спілкуванні працівники поліції акцентували увагу на порушенні ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху саме в частині непрацюючого світлого габаритного ліхтаря й вже додатково повідомили про те, що у нього незв`язна мова та звужені зіниці очей, при цьому за допомогою ліхтарика не перевіряли реакцію зіниць. Працівники поліції оголосили права, передбачені ст. 268 КУпАП, пояснили, що будуть складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, але не роз`яснили суть вказаного правопорушення, а також відповідальність за його скоєння у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. та рік позбавлення права керування, тим самим створивши хибний висновок ОСОБА_1 про суть правопорушення, в якому його звинувачують та можливі наслідки. Крім того, спілкування поліцейських з ОСОБА_1 закінчилось саме роз`ясненням відповідальності за порушення вимог ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП. Також роз`яснили, що в разі повторності скоєння даного правопорушення відповідальність полягає в позбавленні права керування на строк до одного року. В той же час, постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП поліцейські на місці зупинки не складали, посвідчення водія не вилучали, від керування ОСОБА_1 не відсторонили. Також з відеозапису встановлено, що працівник поліції, під час спілкування з водієм, запідозрив останнього в перебуванні у стані наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомив, що є військовослужбовцем, слідує за наказом начальника по службових справах, але після цього поліцейський, якій запідозрив ОСОБА_1 в керуванні в стані наркотичного сп`яніння, сів в службовий автомобіль, з ОСОБА_1 спілкування продовжив інший працівник поліції, і запис цієї розмови в матеріалах справи відсутній. Даний запис має значення для вирішення справи по суті, оскільки в цей час поліцейський повідомляв ОСОБА_1 , про те, що останній порушив вимоги ПДР в частині користування зовнішніми світловими приладами і що за це відповідальність є невеликою. З розмов поліцейських, які в цей час знаходились в автомобілі та складали Протокол вбачається, що вони мали сумніви в необхідності складання Протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та між собою дійшли до згоди, що за наслідками розгляду даних матеріалів ОСОБА_1 суд беззаперечно позбавить права керування. Також вказав, що працівниками поліції ОСОБА_1 не був відсторонений від керування, це вбачається як з відеозапису, так і підтверджується відсутністю відповідних матеріалів у справі. Важливим є й те, що, працівники поліції, дізнавшись, що водій є військовослужбовцем і слідує за розпорядженням свого керівництва, не відреагували на це відповідним чином, не склали протоколу затримання особи або акту передачі майна - транспортного засобу на відповідальне зберігання, не повідомили військову частину, де проходить службу ОСОБА_1 , не повідомили підрозділ Військової служби правопорядку. Тож вважає, що працівники поліції мали єдину мету - складання Протоколу з метою підвищення показників в службовій діяльності, а не попередження та виявлення фактів порушення вимог ПДР, оскільки їх дії не відповідають Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, КУпАП, Закону України «Про національну поліцію». За таких обставин просив справу розглянути в його і ОСОБА_1 відсутність та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Ремського Є.В. на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього документи, відеозапис, письмові пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що вина  ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Згідно п.1.9 Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичне освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних засобів.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Мінюсті 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 5 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наявність саме таких ознак виявлена у ОСОБА_1 10.12.2025 року.
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тож у працівників поліції дійсно були підстави пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. В даному випадку огляд на стан сп`яніння на місці не проводиться.
Пункт 6 розділу ІХ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" № 1395 від 07.11.2015 передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення у вчиненні  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджене сукупністю досліджених судом доказів.
Судом переглянуто доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з відеозаписами, здійсненими поліцейськими за допомогою відеореєстратора патрульного автомобіля і нагрудної камери працівника поліції, і встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Хонда д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений поліцейськими у зв`язку з тим, що на транспортному засобі, яким він керував, не працював лівий стоп, як зазначив працівник поліції, ОСОБА_1 з цим погодився та зобов`язався його відремонтувати. Далі поліцейський пояснив, що в ході перевірки в ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначивши при цьому про те, що він поспішає, оскільки є військовослужбовцем, знаходиться на військовій службі та їде у справах за дорученням керівництва, також вказав, що раніше отримував поранення та контузію, у зв`язку з чим приймає лікарські засоби на травах за призначенням лікаря. В подальшому поліцейський пояснив, що за відмову від огляду на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та роз`яснив ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на підтвердження чого наявний у відповідній графі наданого протоколу підпис ОСОБА_1 , та перейшов до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, весь процес якого зафіксовано на відеозаписах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.12.2025 року, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких він власноручно підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та зазначив про такі ж, як і вказані вище обставини справи.
Твердження захисника про те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що він повідомив працівників поліції, а вони в свою чергу порушили порядок його огляду на стан сп`яніння, так як не відреагували на повідомлене ним відповідним чином, а саме не склали протоколу затримання особи або акту передачі майна - транспортного засобу на відповідальне зберігання, не повідомили військову частину, де проходить службу ОСОБА_1 й не повідомили підрозділ Військової служби правопорядку, спростовується наступним.
Статтею 266-1 КУпАП передбачений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Однак ОСОБА_1 не перебував у жодних із визначених вище місцях й був зупинений працівниками поліції безпосередньо під час керування транспортним засобом. Після чого у зв`язку з наявністю ознак наркотичного сп`яніння, йому було запропоновано проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, саме як особі, яка керувала транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 не надав жодних підтверджуючих документів про те, що він є військовослужбовцем.
За таких обставин в діях поліцейських не вбачається порушень процедури щодо пропозиції проведення відповідного огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.
В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху та виявленням порушників.
Всі встановлені поліцейськими під час несення служби обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536840 від 10.12.2025 року, який є доказом в наданій справі.
Встановлено, що поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Будь-яких порушень законодавства поліцейськими, які б могли вплинути на вирішення справи судом не встановлено. 
Твердження захисника про те, що до Протоколу не додано показань технічного приладу, які зазначені в Протоколі в якості додатків, спростовується, оскільки зазначені показання технічного засобу – це саме відеозаписи з бодікамери працівника поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля з відповідними номерними найменуваннями, які додано до матеріалів справи, та з якими знайомився особисто ОСОБА_1 шляхом отримання їх копії, про що у справі є відмітка.
Маніпулятивною є позиція захисника Давиденка В.Л. з приводу того, що працівники поліції, не роз`яснивши ОСОБА_1 суті вказаного правопорушення й відповідальності за його вчинення, яка полягає у накладенні штрафу в сумі 17 000 грн. та одного року позбавлення права керування, створили хибний висновок ОСОБА_1 про суть правопорушення, в якому його обвинувачують й можливі наслідки, так як ОСОБА_1 є водієм, отримував посвідчення водія, тобто він зобов`язаний знати та виконувати Правила дорожнього руху України, безпосередньо в яких і зафіксований обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичне освідування для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних засобів. 
Суть правопорушення була роз`яснена поліцейськими ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, так як після відмови ОСОБА_1 від такого огляду, працівник поліції повідомив про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Водночас визначення конкретного обсягу покарання й попередження особу, щодо якої поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, про накладення стягнення у вигляді конкретного розміру штрафу, не входить до компетенції працівників поліції. 
Твердження захисника про те, що працівник поліції, оголосивши ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому за допомогою ліхтарика не перевірив реакцію зіниць, однак повинен був це зробити, не відповідає дійсності, оскільки поліцейські безпосередньо під час здійснення та виконання своїх службових обов`язків, виявивши у водія ОСОБА_1 декілька ознак наркотичного сп`яніння та оголосивши їх, запропонували йому проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, проведення ж додаткових тестів з ліхтариком не є обов`язковим під час виявлення явних ознак наркотичного сп`яніння у водія.
Відсутність постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП, невилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія та відсутність даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, не впливає на зміст протоколу, встановлення обставин події та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання захисника на те, що починав розмову з ОСОБА_1 один поліцейський, а продовжив інший, водночас до наданого протоколу додано лише відеозапис розмови з одним працівником поліції, іншої ж розмови, де, за словами захисника, поліцейський запевнив ОСОБА_1 у незначній відповідальності за порушення нимвимог Правил дорожнього руху в частині користування зовнішніми світловими приладами, зафіксовано на диску не було, не заслуговує на увагу, оскільки дійсно під час несення служби до патруля входить кілька поліцейських, які можуть діяти разом в ситуаціях, які цього потребують. Крім того, на наданих суду відеозаписах в повній мірі зафіксовані важливі обставини справи щодо пропозиції огляду та відмови ОСОБА_1 від такого огляду, що ним і його захисником не оспорюється.
Доводи захисника про те, що викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, а зібрані докази не доводять винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безпідставними з огляду на викладене вище. 
Крім того, посилання захисника на те, що в даному випадку єдиною метою зупинення працівниками поліції ОСОБА_1 було саме складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП задля підвищення показників в службовій діяльності, а не попередження та виявлення фактів порушення вимог ПДР, на увагу суду не заслуговує, з огляду на встановлені вище судом обставини.
Той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, отримав поранення та контузії, внаслідок проходження військової служби, за законодавчим визначенням не дає підстав виключення адміністративної відповідальності за його відмову, як особи, яка керує транспортним засобом, від огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених матеріалів справи.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді справи судом не встановлено. Не встановлено й істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як про це просить захисник.
Згідно з інформацією бази даних інформаційно-аналітичної системи Національної поліції ІКС ІПНП підсистеми «Головного сервісного центру» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
Сукупність встановлених обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, переконує суд у тому, що вина ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Враховуючи наведене, характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника, суд вважає за необхідне призначити йому єдине можливе стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Крім того, на підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 221, 245, 246, 248, 251, 252, 279, 283, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 к. 
Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові.
СУДДЯ: