ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 2-4093/10
Головуючий у першій інстанції – Діденко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/67/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2010 у справі №2-4093/10, в якій просить зазначене рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_2 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що про існування оскаржуваного заочного рішення суду заявниці стало відомо в лютому 2025 року, коли із її карткового рахунку були списані всі грошові кошти на підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 09.10.2024, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №26845184.
Заявниця зазначає, що копію оскаржуваного заочного рішення було отримано 05.03.2025, після звернення за юридичною допомогою та ознайомлення її представника із матеріалами справи.
Вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що рішення суду не містить деталізованої оцінки обставин справи, а мотивувальна частина рішення не містить інформації щодо того, з якого моменту (несплати чергового щомісячного платежу) позивач/кредитор міг або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, чи розглядав суд можливість застосування преклюзивного строку щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості. У досліджених матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості станом на день пред`явлення позову, на який посилається позивач, заочне рішення не містить інформації про дослідження та перевірку первинних документів бухгалтерського обліку, якими позивач обґрунтовував суму заборгованості відповідачів. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом у справі встановлено, що заочним рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2010 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 135 575,95 грн, судовий збір в розмірі 1 355,75 грн – по 677,87 грн з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн – по 60 грн з кожного.
Рішення набрало законної сили 17.02.2011 (а.с. 3-6, 9-11, 34-35).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2010 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 13-14).
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2011 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2010 повернуто апелянту (а.с. 7-8, 15, 16).

06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова на виконання вищевказаного заочного рішення суду видано виконавчі листи справа № 2-4093/10:
- про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 677,87 грн судового збору, 60 грн витрат на ІТЗ (а.с. 24);
- про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором 135 575,95 грн щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 147).
09.10.2017 державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Роговою О.Д. винесено постанову ВП №51121561 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 03.11.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 135 575,95 грн, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, згідно листа ПАТ «Чернігівобленерго» від 02.10.2017 №48/5420, борг, виконавчий збір та витрати утримано в повному обсязі (а.с. 20-21).
09.10.2017 державним виконавцем Новозаводського ВДВС м. Чернігів головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Роговою О.Д. винесено постанову ВП №51121561 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 03.11.210 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 825,47 грн, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, згідно листа ПАТ «Чернігівобленерго» від 02.10.2017 №48/5420, борг, виконавчий збір та витрати утримано в повному обсязі (а.с. 22-23).
За інформацією Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.06.2025 №60949/27.22-30 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №51121561 з виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 03.11.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 135 575,95 грн. Виконавче провадження відкрито 10.05.2016. Залишок заборгованості за виконавчим документом станом на 25.06.2025 становить 121 178,66 грн (а.с. 91).
За інформацією Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.08.2025 №75692 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №51121561 з виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 03.11.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 135 575,95 грн. 10.05.2016 – відкрито виконавче провадження. 27.03.2017 – за місцем роботи боржника направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 16.11.2020 – накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках боржника, на майно боржника та оголошено в розшук транспортний засіб боржника. 30.12.2020 – припинено чинність арешту рахунку № НОМЕР_1 у зв`язку з отриманням боржником на вказаний рахунок заробітної плати. Залишок заборгованості за виконавчим провадженням складає 121 178,66 грн (а.с. 145-158).

06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова на виконання вищевказаного заочного рішення суду видано виконавчі листи справа № 2-4093/10:
- про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 677,87 грн судового збору, 60 грн витрат на ІТЗ (а.с. 19);
- про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором 135 575,95 грн щодо боржника ОСОБА_2 (а.с. 187).
11.02.2013 головним державним виконавцем Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції у ВП №26845410 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 825,47 грн (судового збору та витрат на ІТЗ), у зв`язку з його фактичним повним виконанням (а.с. 17-18).
03.06.2011 постановою головного державного виконавця Деснянського відділу ВДВС Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №26845184 з виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 135 575,95 грн (а.с. 185).
10.06.2011 та 13.09.2012 державним виконавцем у згаданому виконавчому провадженні винесено постанови про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору (а.с. 182, 183). 
13.09.2012, 26.06.2020, 05.06.2023, 09.10.2024 головним державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №26845184 при виконанні виконавчого листа №2-4093/10, виданого 06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 135 575,95 грн, виносилися постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 , що остання отримувала у ДПТНЗ ЧНЛДП, Іванівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, Управлінні освіти Чернігівської міської ради, Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка», КЗ «ПНЗ «Центр роботи з дітьми та молоддю за місцем проживання» Чернігівської міської ради, за якими здійснювалися відрахування до погашення заборгованості (а.с. 36, 171, 173, 175, 180, 181).
Державним виконавцем у ВП №26845184 здійснено запити до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, МВС України, Пенсійного фонду України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ДП «Агенство з ідентифікації і реєстрів тварин», Головного управління Держпродслужби в Чернігівській області (а.с. 163-170).
За інформацією Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.06.2025 №27.21-13/76812 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №26845184 з примусового виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 135 575,95 грн, відкрите за постановою державного виконавця від 03.06.2011. Станом на 24.06.2025 залишок заборгованості згідно виконавчого документа складає 94 951,96 грн. (а.с. 90).

02.03.2025 через систему Електронний суд представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Новик М.С. звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, відзняття фотокопій, отримання копії заочного рішення суду та копії позовної заяви з додатками до неї, за результатами розгляду якої останньому надано копію заочного рішення від 03.11.2010 і копію акту №148 від 07.11.2019 про знищення справ та повідомлено, що надати копії вказаних у заяві додаткових документів немає можливості у зв`язку із знищенням справ по закінченню строку зберігання (а.с. 25-28).
20.03.2025 ОСОБА_2 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду від 03.11.2010 у справі №2-4093/10 (а.с. 30-33).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.05.2025 поновлено представнику відповідача ОСОБА_2 – адвокату Новику М.С. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2025 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2010 у справі №2-4093/10 залишено без задоволення.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-4093/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Передано до канцелярії Новозаводського районного суду м. Чернігова копію ухвали для реєстрації цивільної справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-4093/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У відповідь на виконання ухвали суду АТ «Укрпошта» повідомило, що надати інформацію/копії документів щодо вручення поштових відправлень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період 2010-211 років, не надається можливим (а.с. 121).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.09.2025 відновлено втрачене судове провадження справи №2-4093/10, у частині наступних документів:
- ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.09.2010 про повернення клопотання ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.10.2010 про відмову в задоволенні клопотання ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 по справі №2-4093/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.11.2010 про відмову в задоволенні клопотання ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.12.2010 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 28.01.2011 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху;
- ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2011 про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.11.2010 по справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (копія ухвали суду з Єдиного державного реєстру судових рішень);
- супровідного листа Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №3078/15 від 11.02.2013 про направлення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження;
- постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №26845410 від 11.02.2013 за виконавчим листом №2-4093/10;
- виконавчого листа Новозаводського районного суду міста Чернігова №2-4093/10 від 03.11.2010 щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Універсал Банк» 677,87 грн судового збору, 60 грн витрат на ІТ3;
- супровідного листа Новозаводського районного відділу державної виконавчої служби міста Чернігова №14017 від 09.10.2017 про направлення для виконання та до відома постанови від 09.10.2017;
- постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51121561 від 09.10.2017 за виконавчим листом №2-4093/10 виданим 03.11.2010;
- супровідного листа Новозаводського районного відділу державної виконавчої служби міста Чернігова №14047 від 09.10.2017 про направлення для виконання та до відома постанови від 09.10.2017, винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4093/10 від 03.11.2010;
- постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51122638 від 09.10.2017 за виконавчим листом №2-4093/10 виданим 03.11.2010;
- виконавчого листа Новозаводського районного суду міста Чернігова №2-4093/10 від 03.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 677,87 грн судового збору, 60 грн витрат на ІТ3.

У серпні 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із заявою про заміну процесуального правонаступника (а.с. 124-141).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.09.2025, з урахуванням ухвали цього ж суду від 10.10.2025, замінено вибулого стягувача АТ «Універсал Банк» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів №2-4093 від 06.04.2011 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №35-1/087К-07 від 12.08.2008 на його правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з п. 8 ч. 2 статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Конституція України як закон прямої дії має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп; абз. сьомий п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Відповідно до п. 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012, засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.
За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Перегляд судових рішень гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. третій пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 та в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
Відповідно до ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Кожен має право при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, пред`явленого йому, або при визначенні його права та обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.
Частина 1 ст. 5 ЦПК України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Забезпечення права на справедливий суд відіграє особливу роль у демократичному суспільстві, є його базовою цінністю, яка має вирішальне значення у безперешкодній реалізації основоположних прав і свобод людини і громадянина та дотриманні принципу верховенства права загалом. Водночас однією з важливих гарантій цього права є можливість оскарження судових рішень в апеляційному порядку.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993, заява №14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996, заява №17748/91 п. 38).
Суттєво те, щоб сторони могли належним чином брати участь у провадженні перед «судовим органом» ( рішення по справі «Кєроярві проти Фінляндії» (Kerojarvi v. Finland) від 19.07.1995, серія A №322, с. 16, п. 42, прикінцева частина).
Принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності.
Рівноправність сторін один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.
Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06.12.2007 в п. 54, 55 зазначається, що, приймаючи до уваги особливості порядку апеляційного оскарження за українським законодавством, право заявника на доступ до апеляційного суду було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції. У цьому зв`язку Суд нагадує, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Такі вимоги можуть установлюватися до категорії прийнятності апеляційної скарги як в аспекті змісту і форми апеляційної скарги чи строків її подачі, так і через призму дотримання відповідачем процедури перегляду заочного рішення, яку законодавець визначив як передумову перегляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою відповідача.
ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» №19164/04 від 21.10.2010).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» №3236/03, від 03.04.2008).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскарження в апеляційному порядку заочного рішення суду відповідачем має особливу правову природу.

Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (ч. 1ст. 280 ЦПК України).
Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу ч. 1 ст. 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.
Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).
Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Аналогічні положення містилися у ЦПК України, чинному на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду.
Статтею 228 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. 
У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, серед іншого, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (п. 3, 4 ч. 2 ст. 229 ЦПК України).
Згідно зі ст. 232 ЦПК України, у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Отже, відповідно до норм процесуального законодавства, чинного на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення, ухвалення у справі заочного рішення мало місце у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

З матеріалів справи слідує, що оскаржуване заочне рішення ухвалене 03.11.2010, сама справа знищена за закінченням строку зберігання, із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 звернулась до суду 20.03.2025 та з апеляційною скаргою на заочне рішення 24.07.2025, тобто більше ніж через 14 років після його ухвалення.
Із наявних матеріалів справи встановлено наступне.
Так, у заочному рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова зазначено:
«Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, про що у матеріалах справи містяться зворотні поштові повідомлення (а.с. 63-64). Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України вони вважаються повідомленими про час і місце розгляду даної справи».
В ухвалі Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2010 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення вказано:
«17.11.2010 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, оскільки участі в судовому засіданні 03.11.2010 р. він не приймав, про час та місце належним чином не був повідомлений.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення та просив її задовольнити. Додатково суду пояснив, що відповідач ОСОБА_1 не знав про судове засідання, яке було призначене на 03.11.2010 р., в поштовому повідомленні стоїть не його підпис.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання заяви повідомлялись в установленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання заяви до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце судового розгляду 03.11.2010 р. у встановленому законом порядку, про що свідчить його підпис в поштовому зворотньому повідомленні на а.с. 64 та був повідомлений ще відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦК України, про що свідчить розписка на а.с. 68. Зі змісту розписки вбачається, що відповідачку ОСОБА_2 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_1 та мешкають за однією адресою, було зобов`язано вручити судову повістку на 03.11.2010 р. на 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 , заяви про відкладення слухання справи до суду від відповідача ОСОБА_1 не надходило. В судовому засіданні жодної поважної причини неявки в судове засідання представник позивача не надав.
Небажання відповідача ОСОБА_1 надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України».
Тобто, матеріалами справи, які на даний час знищені за строком зберігання, під час розгляду справи та перегляду судового рішення за заявою одного з відповідачів, було встановлено, що відповідачі, зокрема ОСОБА_2 , були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку із зазначенням конкретних аркушів справи зі зворотними повідомленнями та розписками, однак у судове засідання вони не з`явились, причини їх неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило, у зв`язку з чим відповідно до вимог законодавства суд розглянув справу у порядку заочного розгляду на підставі доказів, наданих стороною позивача.
В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_2 посилається на те, що про існування вказаного оскаржуваного заочного рішення суду їй стало відомо в лютому 2025 року. Однак такі твердження заявниці спростовуються матеріалами виконавчого провадження №26845184 з примусового виконання виконавчого листа №2-4093/10, виданого 06.04.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 135 575,95 грн, з яких слідує, що починаючи з 2012 року за постановами державного виконавця з доходів ОСОБА_2 здійснювались відрахування на погашення заборгованості і станом на 24.06.2025 залишок заборгованості згідно виконавчого документа складає 94 951,96 грн.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до недостатньої вмотивованості оскаржуваного заочного рішення суду, зокрема заявниця наголошує на відсутності деталізованої оцінки обставин справи, інформації щодо того, з якого моменту (несплати чергового щомісячного платежу) позивач міг або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, інформації про дослідження та перевірку первинних документів бухгалтерського обліку, якими позивач обґрунтовував суму заборгованості відповідачів, чи розглядав суд можливість застосування преклюзивного строку щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості.
При цьому, ні заява про перегляд заочного рішення, ні апеляційна скарга на заочне рішення, не містить посилання на жодні конкретні обставини, факти та докази, що мають істотне значення для вирішення спору та які б свідчили про порушення прав ОСОБА_2 як поручителя за кредитним договором при ухваленні рішення. Як правильно зазначив суд першої інстанції, незгода із судовим рішенням базується не на конкретизованих фактах і доказах, а на абстрактних посиланнях щодо нібито неповноти встановлення обставин справи.
У даному випадку недостатня на думку заявниці вмотивованість судового рішення без наведення конкретних фактів порушення судом першої інстанції прав відповідачки не може бути підставою для скасування оскаржуваного заочного рішення.
Крім того, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2025 при призначенні до розгляду справи про відновлення втраченого (знищеного) судового провадження у даній справі учасникам судового процесу пропонувалось до початку судового розгляду справи подати усі наявні у них документи, відповідно до яких можливо відновити втрачене провадження у даній справі (а.с. 115-118), однак жодних дій сторонами, в тому числі, відповідачкою, не було вчинено.
Будь-яких доказів на підтвердження неправильності розрахунку заборгованості, строків та розміру її нарахування, сплати кредитних платежів тощо, відповідачкою також не надано.

Також, колегія суддів приймає до уваги наступне.
Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту (Постанова Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).
Частиною 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (Постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19).
Естопель – це принцип, згідно з яким сторона позбавляється права висувати певні заперечення або заяви, що розходяться з її початковою поведінкою, визнані в цьому та/або іншому процесі. Цей принцип спрямований на унеможливлення отримання процесуальних переваг недобросовісною стороною спору та базується на правилі, що ніхто не може діяти всупереч своєї поведінки.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої знаходиться принцип добросовісності. У ст. I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (Постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №390/34/17 від 10.04.2019).
Як зазначалось вище та слідує з наявних матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час і місце судових засідань, як з розгляду позову АТ «Універсал Банк» про стягнення кредитної заборгованості, так і з розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.
Факт обізнаності відповідачів встановлений заочним рішенням суду та ухвалою суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 є дружиною відповідача ОСОБА_1 та вони мешкають за однією адресою.
Оскаржуване заочне рішення суду з 2011 року перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС, з матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 погашають заборгованість, зокрема, залишок заборгованості за виконавчим провадженням АСВП №26845184 відносно боржника ОСОБА_2 станом на 24.06.2025 становив 94 951,96 грн, а залишок заборгованості за виконавчим провадженням №51121561 відносно боржника ОСОБА_1 станом на 25.06.2025 становив 121 178,66 грн.
Крім того, судом встановлено, що виконавчий лист №2-4093/10 від 06.04.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 825,47 грн був повністю виконаний боржницею, про що 11.02.2013 державним виконавцем винесено постанову ВП №26845410 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним повним виконанням.
Отже, апеляційний суд, з огляду на викладені вище обставини, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, застосовуючи стандарт «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно була обізнана про наявність у провадженні суду справи щодо стягнення з неї кредитної заборгованості, логічним результатом чого є ухвалення відповідного судового рішення, а також у подальшому остання здійснювала дії з погашення кредитної заборгованості та інших стягнутих з неї платежів у рамках виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного заочного рішення суду.
Таким чином, колегія суддів констатує відсутність законних підстав для скасування оскаржуваного заочного рішення, аргументи апеляційної скарги є непереконливими, висновків суду не спростовують та направлені на ініціювання безпідставного апеляційного перегляду справи.
З урахуванням вищевикладеного, відповідно до присів ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2010 року – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2010 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 січня 2026 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

О.І.Онищенко