Справа № 299/3798/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 січня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайович, на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2025 року, постановлену суддею Надопта А.А., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» із зустрічним позовом про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора.
Зустрічний позов мотивує тим, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4106542 від 03.11.2023 в розмірі 117 997,53 грн., з яких 19 999,98 грн. – заборгованість за кредитом; 97 997,55 грн. – проценти за користування кредитом. Процентна ставка – 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами (730% річних) за період з 03.11.2023 по 26.08.2024.
Вважає, що перерахування коштів ТОВ «Лінеура Україна» не відбулося, доказами чого стануть витребувані в оригіналах первинні документи та виписки з рахунку, а тому і строк кредитування та нарахування відсотків свій перебіг не почав, а Кредитний договір слід кваліфікувати як неукладений та нікчемний.
Належних доказів перерахування коштів первісним кредитором фактору під час подання позовної заяви суду надано не було, оскільки ТОВ «Лінеура Україна» коштів за Договором не передавало.
Відповідно до листа-довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №234-2808 від 28.08.2024 у дату 03.11.2023 було проведено операцію, однак відомостей про платника, отримувача, їх рахунки, банківські установи та фактичне призначення платежу не вказано.
Вищезгаданий лист не становить первинний бухгалтерський документ та не є належним та допустимим доказом у справі, бо не відповідає ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та ст. 78 ЦПК України.
В матеріалах справи немає доказів наявності у ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ліцензії на здійснення безготівкових фінансових операцій.
Про перерахування коштів позичальнику фінансова установа повинна мати беззаперечні докази руху коштів у безготівковому порядку з усіма належними реквізитами для ідентифікації платника, одержувача та призначення платежу, однак таких доказів суду надано не було.
Таким чином, єдиним належним способом захисту є встановлення факту невиконання ТОВ «Лінеура Україна» обов`язку з видачі кредиту, внаслідок чого у нього не виникли права кредитора і не перейшли до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2025 року у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено.
Суд вказав, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд є недоцільним, оскільки пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони, а також необхідності залучення ще одного відповідача, а саме ТОВ «Лінеура Україна», що відповідно, значного затягне розгляд даної справи, істотно розширить предмет доказування, оскільки призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.
Первісний позов стосується вимоги фактора до боржника, а зустрічний позов стосується встановлення факту невиконання обов`язку кредитора у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна».
Суд прийшов до висновку, що відповідач за зустрічним позовом ТОВ «Лінеура Україна» не є стороною даної цивільної справи, вимоги за даною цивільною справою є різними та не пов`язаними з даним позовом, вимоги первісного і зустрічного позову ґрунтуються на різних нормах цивільного права, їх спільний розгляд не є доцільним.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Індутний-Шматько С.М., подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вважає ухвалу суду першої інстанції неправомірною, а тому таку слід скасувати.
Розгляд справи не може бути затягнуто у зв`язку із залученням ТОВ «Лінеура Україна», оскільки дана юридична особа є професійною фінансовою установою і має спеціальні знання для самопредставництва з питань своєї основної господарської діяльності, що випливає з кредитних правовідносин, а тому не потребує значної кількості судових засідань та заслуховування особистих пояснень сторін.
Первісний позов стосується вимог фактора до боржника, а зустрічний – вимог боржника до самого первісного кредитора, правонаступником якого вказується той же фактор, що виникають з одних і тих же правовідносин і саме заміна кредитора по факторингу зумовила необхідність залучати у справу другого співвідповідача, а вирішення зустрічного позову прямо вплине на права та обов`язки обох співвідповідачів щодо предмета спору та між ними.
Предмет доказування зустрічного позову повністю включається в предмет
доказування за первісним позовом, оскільки лише внаслідок виконання обов`язку первісного кредитора щодо видачі коштів у кредит у нього могли виникнути права, в подальшому відступлені фактору.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» зазначає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому скасуванню не підлягає.
Вказує, що кредитний договір №4106542 від 03.11.2023 було укладено в електронному вигляді у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Суд першої інстанції вже витребував виписку платіжної картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .
Об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, з огляду на таке: пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони, а також необхідності залучення ще одного відповідача, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», що відповідно, значно затягне розгляд даної справи, істотно розширить предмет доказування, оскільки призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.
За подання відзиву на апеляційну скаргу просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Клопотання чи заяви – відсутні.
Позивач ОСОБА_1 повідомлена шляхом надіслання судової повістки на її офіційну електронну адресу вказану в апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 15.10.2025 (а.с.83).
Згідно довідки про доставку електронного документу від 15.10.2025 адвокат Індутний-Шматько С.М. повідомлений судовою повісткою в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» (а.с.81).
Відповідачі ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» повідомлені в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд», що слідує з довідок про доставку електронного документу від 15.10.2025 (а.с.80,82).
У зв`язку з тим, що сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ОСОБА_1 наявний спір про стягнення з останньої кредитної заборгованості по Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4106542 від 03.11.2023 у сумі 117 997,53 грн., з яких 19 999,98 грн. – заборгованість за кредитом; 97 997,55 грн. – заборгованості по відсоткам.
ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» про встановлення факту невиконання обов`язку кредитора.
На переконання ОСОБА_1 перерахування коштів від ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на її фінансовий рахунок не відбулось, а тому в споживачки відсутній обов`язок з повернення кредитних коштів у розмірі 117 997,53 грн.

При вирішенні питання прийняття чи відмови у прийнятті зустрічного позову слід керуватись наступним.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
У постанові від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.
Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:
а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;
б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін;
в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у прийнятті зустрічного позову керувався тим, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд є недоцільним, оскільки пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони, а також необхідності залучення ще одного відповідача, а саме ТОВ «Лінеура Україна», що відповідно, значного затягне розгляд даної справи, істотно розширить предмет доказування, оскільки призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.
Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4106542 від 03.11.2023 в розмірі 117 997,53 грн., з яких 19 999,98 грн. – заборгованість за кредитом; 97 997,55 грн. – проценти за користування кредитом. Процентна ставка – 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами (730% річних) за період з 03.11.2023 по 26.08.2024.
Пред`явлення зустрічного позову – це диспозитивне право відповідача, яким ОСОБА_1 скористалася та звернулася із зустрічним позовом до ТОВ «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна», як первісного кредитора з яким було укладено кредитний договір.
Первісний позов стосується стягнення кредитної заборгованості та регулюється статтями 626, 628, 639 ЦК України, а також параграфом 2 глави 71 Розділу ІІІ ЦК України (статті 1054 – 1057). Крім цього, кредит укладено на споживчі цілі, в електронному вигляді, а тому на такі правовідносини також поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що товариство отримало право на пред`явлення даної вимоги внаслідок укладення договору факторингу та просило стягнути кредитну заборгованість у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 .
Зустрічний позов стосується встановлення факту невиконання обов`язку кредитора щодо видачі кредитних коштів ОСОБА_1 та регулюється статтями 510, 512, 513, 516, 527, 1054, 1082 ЦК України.
Як уже зазначалося вище, зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним позовом. Така взаємна пов`язаність полягає в тому, що підстави цих позовів або подані докази збігаються, вимоги зустрічного та первісного позову можуть зараховуватись, задоволення зустрічного позову може виключати задоволення первісного позову.
Підстави первісного та зустрічного позовів не збігаються, оскільки первісний позов стосується стягнення кредитної заборгованості, а зустрічний позов факту неотримання коштів. В першому випадку – первісний позивач доводить неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, а в іншому – ОСОБА_1 доводить не передання їй кредитних коштів.
Однак, розгляд даних вимог зустрічного позову не є доцільним в окремому позовному провадженні в рамках зустрічного позову, оскільки в спорах, які стосуються кредитної заборгованості на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19.
Суть судового процесу про стягнення кредитної заборгованості полягає в тому, що банк (кредитна установа) як позивач повинен довести, що у споживача наявна заборгованість, яку слід стягнути в певному розмірі, а споживач доводить, що в нього немає обов`язку щодо повернення таких коштів.
Крім цього, у зустрічному позові ОСОБА_1 вказала відповідачем також і первісного кредитора – ТОВ «Лінеура Україна», дане товариство у первісному позові не є стороною справи, оскільки спір про стягнення заборгованості стосується безпосередньо фінансової установи, яка отримала право вимоги за кредитним договором – ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ОСОБА_1 , як боржниці до якої така вимога звернена.
Тобто, дані вимоги не є цілком взаємопов`язані не тільки за предметом спору, але і за суб`єктним складом.
Слід погодитись з позицією суду першої інстанції, що розгляд даних позовів в межах одного провадження тільки ускладнить процес та не є доцільним, оскільки призведе до певного процесуального затягування.
Серед іншого, рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2025 року частково задоволено вимоги первісного позову та стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 19 999,98 гривень, 9 800 гривень процентів за користування кредитом, 2 422,40 гривень сплаченого судового збору та 10 000 гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В разі задоволення зустрічного позову це може виключити задоволення повністю первісного позову, однак враховуючи вищезазначене апеляційним судом, таке рішення не призведе до вирішення спору в межах розумних процесуальних строків та не можна стверджувати, що внаслідок розгляду зустрічного позову право ОСОБА_1 як споживача буде однозначно захищено. А крім цього, наявність вже судового рішення за первісним позовом виключає процесуальну можливість сукупного розгляду із зустрічним позовом, що може у даному випадку слугувати самостійною підставою розгляду пред`явленого ОСОБА_1 позову до ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс» і ТзОВ «Лінеура Україна» про встановлення факту по не передачі грошових коштів. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з позицією суду першої інстанції та пов`язані з суб`єктивною позицією ОСОБА_1 щодо доцільності розгляду зустрічного позову разом з первісним позовом в рамках розгляду даного спору.
Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги протилежного не доводять та не спростовують правильності висновків Виноградівського районного суду.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайович, залишити без задоволення.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2025 року про відмову у прийнятті до спільного розгляду зустрічного позову, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складено 28 січня 2026 року.
Суддя-доповідач: 
Судді: