П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/16768/24	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
повний текст судового рішення
складено 31.10.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                 головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вилучити з реєстру обтяжень публічне обтяження – податкові застави, -

В С Т А Н О В И В:
28.05.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС України в Одеській області, щодо складання акта опису рухомого майна від 02.10.2023 №327/15-32-13-0209, що належить ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс»;
- зобов`язати Головне управління ДПС України в Одеській вилучити публічне обтяження – податкові застави №31197015 від 04.03.2024; №31183615 від 26.02.2024; №31144013 від 05.02.2024; №31172924 від 20.02.2024; №31164046 від 15.02.2024; №31170715 від 19.02.2024 з реєстру обтяжень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішення керівника контролюючого органу про проведення опису майна позивачу не направлялось, не пред`являлось; фактично опис не був проведений, визначення балансової вартості описаного майна не здійснювалось, а тому рішення керівника контролюючого органу, який взяв майно під податкову заставу базується лише на його внутрішньому переконанні та не обґрунтоване нормами законодавства, що є грубим порушенням норм матеріального права. Також позивач вказував, що у витягах з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відсутнє посилання на рішення керівника контролюючого органу про взяття під заставу рухомого майна позивача, що свідчить про відсутність такого рішення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2024, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс».
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України.
Так, апелянт вважає, що отримавши 30.10.2024 від контролюючого органу витребувані докази (податкову вимогу №0001538-07-1532 від 04.04.2023), суд першої інстанції 31.10.2024 ухвалив оскаржуване рішення, у зв`язку з чим апелянт, як позивач, був позбавлений можливості надати додаткові пояснення з приводу того, що податкова вимога №0001538-1307- 1532 від 04.04.2023 не була отримана позивачем, що підтверджується наданими відповідачем доказами, а тому про існування такої вимоги позивач не знав і відповідно не міг скористатися правом на надання своєї позиції з цього питання.
Також апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, оскільки суд першої інстанції проігнорував доводи позивача щодо відсутності в акті опису майна його вартості, ознак ліквідності майна, що було описано в податкову заставу та щодо не проведення оцінки його вартості.
На думку апелянта, суд першої інстанції був зобов`язаний враховувати залежність права контролюючого органу на продаж майна, описаного в заставу, від співвідношення між сумою непогашеного боргу та достатністю вартості майна на час продажу, що не встановлено контролюючим органом (балансова чи оціночна вартість). 
Апелянт вважає, що дотримання таких умов вимагається задля забезпечення балансу між публічним (сплатою податкового боргу) і приватним інтересом (захист права власності платника податків). Тобто, опис майна, яке не може бути використане як джерела погашення податкового боргу платника податків є протиправною дією контролюючого органу при встановленні обтяження, відповідно Акту опису майна від 02.10.2023 року №327/15-32-13-0209, що є підставою для зобов`язання контролюючого органу вчинити дії щодо виключення обтяження відповідно до згаданого акту опису майна.
При цьому апелянт наголошує, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2025, за клопотанням апелянта, було зупинене провадження у справі №420/16768/24 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій адміністративній справі №420/37160/24.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 провадження у справі №420/16768/24 було поновлене, оскільки постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі №420/37160/24 залишена без задоволення апеляційна скарга ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс», та залишене змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2025, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» до ГУ ДПС в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про визнання податкового боргу ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (ЄДРПОУ: 25433556) в розмірі 2098391,00 грн безнадійним.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс», код ЄДРПОУ 25433556, зареєстроване 16.04.2009 шляхом перетворення в результаті реорганізації. 
Основним видом діяльності ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» є організація будівництва будівль.
За даними Головного управління ДПС в Одеській області ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс» перебуває на обліку як платник податків у Біляївській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області з 28.09.1998.
Згідно відповіді №875785 від 30.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс», зареєстроване з 16.04.2009 за адресою: Україна, 67661, Одеська обл., Біляївський р-н, село Нерубайське, вулиця Зелена, будинок 20-А.
За позицією відповідача, станом на 19.04.2024 за позивачем обліковується заборгованість у сумі 2098391 грн. При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/37160/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025, відмовлено у зобов`язанні ГУ ДПС в Одеській області прийняти рішення про визнання вказаного податкового боргу безнадійним. 
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/37160/24, яке набрало законної сил 16.09.2025, та яке має преюдиційне значення для справи, яка переглядається апеляційним судом, станом на 30.01.2024, сума узгодженого податкового боргу позивача перед бюджетом складає 2098391,00 грн, серед яких недоїмка по основному платежу – 1114585,00 грн., по штрафним санкціям - 581927,00 грн., несплачена пеня – 401879,00 грн; відповідно до Розрахунку податкового боргу станом на 30.01.2024 заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №000294509 від 23.10.2019 на суму 2098391,00 грн., що також включає нараховану відповідно до ст. 129 ПК України пеню (11.07.2022 - у сумі 401585,23 грн. та 09.10.2023 - у сумі 293,77 грн.).
Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з несплатою позивачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу №0001538-1307-1532 від 04.04.2023 яку направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу апелянта. 
Матеріали справи не містять відомостей щодо адміністративного або судового оскарження податкової вимоги №0001538-1307- 532 від 04.04.2023 на суму 2130911,02 грн.
14.04.2023 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийняте Рішення про опис майна у податкову заставу №275/15-32-13-07. 
Сформована податкова вимога про сплату боргу №0001538-1307-1532 від 04.04.2023, Рішення про опис майна у податкову заставу №275/15-32-13-07 від 14.04.2023, разом з листом про визначення майна для реєстрації податкової застави №15405/6/15-32-13-07-06 від 26.04.2023 були надіслані рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача та згідно довідки при причини повернення ф.28 були повернути відповідачу із зазначенням причин невручення «адресат відсутній вказаною адресою» (а.с.44-46).
02.10.2023 податковий керуючий Валентина Слівінська склала акт опису майна №327/15-32-13-02-35 із зазначенням суми податкового боргу в розмірі 2102098,81 грн. станом на 25.09.2023 (а.с. 42-43). 
Згідно з витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02.05.2024 (а.с. 7-10-зворот)), реєстратором Афанасьєвим Юрієм Борисовичем, зареєстровані публічні обтяження-податкові застави за: 
№31144013 від 05.02.2024 року; 
№31164046 від 15.02.2024 року; 
№31170715 від 19.02.2024 року
№31172924 від 20.02.2024 року; 
№31183615 від 26.02.2024 року; 
№31197015 від 04.03.2024 року. 
Підставою публічного обтяження (податкової застави) вказана стаття 89 Податкового кодексу України; відомості про обмеження відчуження - за погодженням з обтяжувачем; розмір основного зобов`язання – 2098391 грн.
Матеріали справи не містять відомостей та доказів на їх підтвердження щодо самостійного погашення позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання.
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність оскаржуваних дій податкового органу підтверджена матеріалами справи (належними та допустимими доказами) та позивачем не доведена наявність правових підстав для зобов`язання податкового органу вилучити з реєстру обтяжень публічне обтяження – податкові застави.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п. 95.1, п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пунктів 88.1, 88.2 статті 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Згідно з абз. 1 підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Як визначено пунктом 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає:
89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;
89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
Згідно з пунктом 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Відповідно до п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Згідно з п. 89.4 ст. 89 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
За приписами п. 89.8 ст. 89 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Згідно приписів пункту 91.3 статті 91 Податкового кодексу України, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб, здійснює підготовку документів для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.
У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право залучати до опису майна платника податків не менш як двох понятих.
Відповідно до пункту 92.1 статті 92 Податкового кодексу України, платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до пункту 92.3 статті 92 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, а опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, та акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.
Предметом спору в цій справі є правомірність дій Головного управління ДПС України в Одеській області щодо складання Акту опису майна від 02.10.2023 №327/15-32-13-0209.
Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі №808/2726/16 (адміністративні провадження №К/9901/197/18, К/9901/4023/17) та постанові від 23.10.2023 у справі №826/5102/17, висловив правову позицію з приводу того, що акт опису майна лише фіксує певний перелік майна та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Складання акту опису, по суті полягає у викладенні/відображенні на паперовому носії певної інформації, що є фактично технічним процесом створення документа та завершальною стадією виконання організаційно-технічних дій по завершенню створення документу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі. У спірній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/22115/15, від 13.02.2020 у справі №560/495/19, від 13.05.2020 у справі №826/7273/18, від 20.08.2020 у справі №808/2726/16, від 17.11.2022 у справі №826/5581/16, від 23.10.2023 у справі №826/5102/17.
За наведених обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу зазначених висновків суду першої інстанції, адже відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Також, перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апелянта щодо вимог про зобов`язання відповідача вилучити публічне обтяження - податкові застави №31197015 від 04.03.2024; №31183615 від 26.02.2024; №31144013 від 05.02.2024; №31172924 від 20.02.2024; №31164046 від 15.02.2024; №31170715 від 19.02.2024 з реєстру обтяжень, колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що Акт опису майна №327/15-32-13-02-35 від 01.10.2023 складений податковим керуючим ГУ ДПС в Одеській області на суму податкового боргу 2102098,81 грн. станом на 25.09.2023.
Згідно податкової вимоги №0001538-1307-1532, станом на 04.04.2023 сума податкового боргу апелянта становить 2130911,02 грн.
Податкова вимога №0001538-1307-1532 від 04.04.2023 складена з додатком «Детальний розрахунок суми податкового боргу, згідно якого податковий борг ТОВ «БК «ПРОМБУДСЕРВІС» та включає: заборгованість за платежем 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 2130911,02 грн, яка складається з податкового зобов`язання у сумі 114398,79 грн.; штрафні фінансові санкції (штрафи) 581927,00 грн.; пеня 401585,23 грн.
Положеннями пунктів 95.1 - 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу.
Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що апелянту була направлена податкова вимога №0001538-1307-1532 від 04.04.2023 на суму податкового боргу 2102098,81 грн, доказів адміністративного або судового оскарження якої матеріали справи не містять.
Отже, у розумінні положень пунктів 95.1-95.2 статті 95 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) через 30 календарних днів з дня надіслання апелянту податкової вимоги №0001538-1307-1532 від 04.04.2023 у відповідача виникли підстави для вжиття заходів щодо стягнення податкового боргу.
Податкова застава є одним із способів забезпечення сплати платником податків податкового боргу.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо суми боргу, забезпеченого податковою заставою, з огляду на таке.
Відповідно до матеріалів справи, Акт опису майна №327/15-32-13-02-35 від 02.10.2023 складений податковим керуючим ГУ ДПС в Одеській області на суму податкового боргу 2102098,81 грн. станом на 25.09.2023.
Згідно податкової вимоги №0001538-1307-1532 від 04.04.2023, станом на 03.04.2023 сума податкового боргу апелянта становить 2130911,02 грн.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що такі дії контролюючого органу не суперечать приписам податкового законодавства, оскільки відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Крім того, відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України та пункту 8 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави податковими органами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №856/30727 від 14.07.2017, у разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису майна на суму, що відповідає сумі податкового боргу платника податків.
Погоджується апеляційний суд і з висновками суду першої інстанції щодо дотримання порядку опису майна позивача у податкову заставу, та відхиляє доводи апелянта з цього приводу, з огляду на таке.
Відповідно до вимог пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
14.04.2023 уповноваженою особою ГУ ДПС в Одеській області прийняте Рішення про опис майна апелянта у податкову заставу, реєстраційний номер рішення 275/15-32-13-07 від 14.04.2023.
Матеріали справи містять копію листа Головного управління ДПС в Одеській області від 26.04.2023 вих.№15405/6/15-32-13-07-06, адресованого апелянта, про направлення рішення про опис майна у податкову заставу.
Цим же листом відповідач просив апелянта надати перелік майна для опису у податкову заставу.
Як правильно встановив суд першої інстанції, у якості доказів вручення вказаного листа позивачу відповідачем надано до суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого поштове відправлення не вручено адресату, причина – «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначено, що рішення керівника контролюючого органу про проведення опису майна апелянту не направлялось, не пред`являлось та й взагалі опис не було проведено; визначення балансової вартості описаного майна не здійснювалось.
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє вказані доводи.
Так, Порядок застосування податкової застави податковими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України №586 від 16.06.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №856/30727 від 14.07.2017 (надалі Порядок №586).
Згідно з пунктом 5 розділу I Порядку №586, право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом та не потребує письмового оформлення.
Згідно з пунктом 9 розділу I Порядку №586, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Пунктом 12 розділу I Порядку №586 передбачено, що повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.
Розділ ІІ Порядку №586 регламентує порядок/процедуру опису у податкову заставу майна платника податків, що має податковий борг.
У відповідності з пунктом 1 розділу ІI Порядку №586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Згідно пункту 2 розділу IІ Порядку №586, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).
Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.
Згідно пункту 3 розділу IІ Порядку №586, відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Понятими не можуть бути працівники податкових органів або правоохоронних та інших державних органів виконавчої влади, а також інші особи, участь яких як понятих обмежується Законом України “Про виконавче провадження”.
Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №586 передбачено, що у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу (додаток 4).
У такому разі податковий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. У разі прийняття судом рішення щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу його копія надсилається (надається) податковим органом банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків.
Зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня: складення акта опису майна податковим керуючим; складення акта про відсутність майна у платника податків, що може бути описано у податкову заставу; погашення податкового боргу в повному обсязі.
Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення зазначених у цьому пункті актів, зобов`язаний надіслати (надати) банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків рішення про складення актів (додаток 5), яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.
Згідно пунктів 5-7 розділу IІ Порядку №586, до акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
У разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні”.
У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість є меншою, ніж сума податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, що настає за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити податковий орган про наявність такого майна. Податковий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
У разі якщо податковий орган приймає рішення про включення такого майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу.
До прийняття відповідного рішення податковим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.
У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.
Пунктом 8 розділу ІІ Порядку №586 передбачено, що у разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису майна на суму, що відповідає сумі податкового боргу платника податків.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку №586, якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша за суму податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу в повному обсязі.
Опис майна може бути проведено за інформацією, документами і матеріалами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів).
Отже, приписами зазначених норм Порядку №586, які кореспондують приписам ст. 89 Податкового кодексу України, визначено певний алгоритм дій податкового керуючого під час опису майна у податкову заставу, що передбачає: визначення платником податків такого майна, опис майна, можливість звернення податкового керуючого до суду у разі не допуску або перешкоджанню здійсненню його повноважень, можливість накладення арешту на майно, реєстрація майна як податкової застави у відповідному державному реєстрі.
Складення податковим органом акта опису ліквідного майна, на яке поширюється таке публічне обтяження як податкова застава на підставі відповідного рішення податкового органу, є передумовою для внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису.
При цьому опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі документів, поданих платником податків, а у разі ненадання таких документів, контролюючий орган має право звернутись до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунок платника податків.
Водночас, за приписами пункту 10 розділу ІІ Порядку №586, опис майна може бути проведено за інформацією, документами і матеріалами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів).
Як підтверджено матеріалами справи, опис майна апелянта у податкову заставу здійснений на підставі даних «НАІС ДДАІ» МВС України.
При цьому, факт звернення відповідача до апелянта з вимогою надати перелік майна для опису, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу, підтверджений матеріалами справи та не спростований доводами апеляційної скарги. 
Оскільки апелянт фактично не надав перелік активів для опису в податкову заставу, відповідач, як наслідок, правомірно здійснив опис майна позивача на підставі даних «НАІС ДДАІ» МВС України.
Також, колегія суддів погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що на момент опису майна апелянта у податкову заставу, згідно Акту опису майна №327/15-32-13-02-35 від 02.10.2023, Рішення про опис майна апелянта у податкову заставу №275/15-32-13-07 від 14.04.2023 було чинним та доказів його оскарження матеріали справи не містять.
Отже, за наявності чинного Рішення про опис майна у податкову заставу №275/15-32-13-07 від 14.04.2023 відповідач здійснив опис майна апелянта у податкову заставу, про що складений Акт опису майна №327/15-32-13-02-35 від 02.10.2023.
Тобто, контролюючий орган у спосіб та в межах, визначених законодавством, виконав свій обов`язок щодо заходів погашення податкового боргу апелянта.
Оскільки матеріали справи не містять доказів протиправності дій контролюючого органу під час застосування податкової застави, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача вилучити публічні обтяження - податкові застави з реєстру обтяжень.
Крім того, пунктами 1-2 розділу VI Порядку №586 передбачено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).
Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.
Умови припинення податкової застави визначені статтею 93 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 93.1 вказаної статті, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.
За приписами пункту 93.2 Податкового кодексу України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.
Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності обставин, передбачених пунктом 93.1 статті 93 Податкового кодексу України, для звільнення майна апелянта з податкової застави.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька    О.В. Джабурія