553/4933/25
2/532/358/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі: 
судді – Мороз Т.М.,
з участю:
секретаря судового засідання – Крейс О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

В С Т А Н О В И В:

27.11.2025 до Подільського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
28.11.2025 ухвалою Подільського районного суду міста Полтави справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» передано за підсудністю до Кобеляцького районного суду Полтавської області. 
23.12.2025 справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшла до Кобеляцького районного суду Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №720712, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. В подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 27492,93 гривень та судові витрати.
Ухвалою суду від 25.12.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача, адвокат Усенко М. І., надав до суду клопотання про підтримання позовних вимог. Справу прохав розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву про визнання позовних вимог. Справу прохала розглядати без її участі.
Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного.
Судом встановлено, що 12.04.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №720712, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а. с. 14-24).
Суду також надано графік платежів до договору та паспорт споживчого кредиту (а. с. 24-26).
Згідно розрахунку заборгованості до договору №720712 від 12.04.2023 заборгованість становить 27492,93 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 3999,6 грн; заборгованість за процентами – 23493,33 грн (а. с. 29-35).
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем було укладено договір факторингу №01022024 (а. с. 35-40).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №720712 від 12.04.2023 (а. с. 40).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і далі в редакції станом на дату укладення спірного договору) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).
Таким чином, договір позики укладено відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі викладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 492,93 гривень. 
Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 гривень. 
Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року, акт наданих послуг №689 від 10.11.2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №689 (а. с. 44-45). 
За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог у розмірі 8 000 гривень. 
Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №720712 від 12.04.2023 в загальному розмірі 27 492,93 (двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто дві грн 93 коп.) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати: судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень, а всього 9 211,20 (дев`ять тисяч двісті одинадцять грн 20 коп.) гривень. 
Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 50% сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», р/р НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ 35234236, місце знаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення складено 28.01.2026. 

Суддя