ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 лютого 2026 року 	Справа № 280/10115/25 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Південно-Східної митниці (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Дніпровської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000052/2 від 04.11.2025.
Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці на користь позивача судові витрати по даній справі, призначити справу за цим позовом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України).
В обґрунтування позовних вимог позивач (представник позивача) посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 18.11.2025 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.
20.11.2025 засобами системи «Електронний суд» від позивача до суду надійшов уточнений позов.
Ухвалою від 21.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.
05.12.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов, а також клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Клопотання обґрунтоване метою належного захисту інтересів митниці та належного супроводження судової справи, важливістю даної справи для митниці.
В обґрунтування відзиву зазначає, що в поданих позивачем документах, на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 08.12.2025 у задоволенні клопотання Митниці щодо розгляду в судовому засіданні з викликом сторін адміністративної справи №280/10115/25 відмовлено.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, судом встановлено наступне.
01.06.2025 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» уклало з компанією «QINGDAO REUSTONE TYRE» CO., LTD (Китай) зовнішньоекономічний контракт №RST/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємними частинами даного контракту.
До митного контролю та митного оформлення 03.11.2025 позивачем було надіслано, засобами електронного зв`язку згідно з ст. 257 Митного кодексу України (далі - МКУ), митну декларацію (далі – ЕМД) в режимі ІМ 40 за №25UA110150014621U4 на товар відповідно опису наведеного в гр.31: «Шини пневматичні гумові нові, з протектором типу «ялинка» або подібними малюнками протектора, для використання на сільськогосподарських або лісогосподарських транспортних засобах і машинах, з камерою: Шина з камерою 6,00-14 ялинка Reustone – 84 шт. Шина з камерою 7,50-16 ялинка Reustone – 60 шт. Шина з камерою 9,50-24 ялинка Reustone – 110 шт. Шина з камерою 7,50-20 ялинка Reustone – 150 шт. Шина з камерою 9,50-20 ялинка Reustone – 15 шт. Шина з камерою 6,50-16 ялинка Reustone – 111 шт. Шина з камерою 6,00-16 ялинка Reustone – 14 шт. Шина з камерою 9,50-16 ялинка Reustone – 30 шт.».
ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» до митного контролю та оформлення за ЕМД від 03.11.2025 №25UA110150014621U4 заявлено партію товару, імпортовану на підставі контракту від 01.06.2024 №RST/1 (код 4104 в гр.44) з компанією з «QINGDAO REUSTONE TYRE» CO., LTD Китай (далі Контракт), специфікацією №2025-1 від 16.06.2025, рахунку-інвойс від 08.07.2025 №RST-2025-1. Відповідно до гр.20 - поставка товарів здійснена на умовах FOB. Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) (гр.43 ЕМД).
Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало Митниці: договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025; заявку на перевезення №88 від 16.07.2025; Коносамент №BW25070078 від 22.07.2025; автомобільну товаро-транспортну накладну №715575457 від 20.10.2025; рахунок на оплату послуг перевезення №G250918-22 від 18.09.2025; довідку про транспортні витрати від 18.09.2025.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, Митницею позивачу було направлено електронне повідомлення від 15.10.2025, відповідно до якого митним органом виявлені розбіжності у наданих позивачем документах, які, на думку Митниці, впливають на числове значення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч.5 ст.54 МК України, Митницею були додатково витребувані від ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», наступні документи: «…1) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прайс-листи виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями…».
Листом вих. №041103 від 04.11.2025, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» надало Митниці пояснення щодо виявлених невідповідностей, додатково надало комерційну пропозицію та прайс-лист від 09.06.2025 року, а також повідомило Митницю, що усі наявні у позивача документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, були надані, у зв`язку з чим інші додаткові документи надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
04.11.2025 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000052/2, відповідно до якого, митна вартість задекларованого товару №1 скоригована митницею за резервним методом визначення митної вартості, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у митному оформленні за ЕМД шляхом оформлення картки відмови.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.52 МК України, декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. 
ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» задекларувало зазначену партію товару, а Митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №25UA110150014755U1 від 06.11.2025 із застосуванням індивідуальної гарантії №25UA120012003KWH від 17.10.2025, реквізити котрої вказані в графі «В» «Подробиці розрахунків» даної ЕМД. Загальна різниця митних платежів (Мито на шини до транспортних засобів - 021, ПДВ - 028) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої відповідачем, склала 208 436,61 грн.
На дану суму позивачем застосовано індивідуальну гарантію №25UA120012003KWH від 17.10.2025, видану гарантом ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ».
Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД, до якої також внесені реквізити гаранта (зазначено код ЄДРПОУ 20602681).
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000052/2 від 04.11.2025 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19.02.2019 у справі №804/1316/16, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 12.07.2023 у справі №380/6441/22) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанови Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №480/4423/18 від 09.05.2025 у справі №160/11936/24, від 08.08.2025 у справі №460/164/24, від 29.12.2025 у справі №300/6315/24 та інші).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, Митниця зазначає нижчевикладені розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме:
1. «Відповідно до графи 31 та електронного інвойсу ЕМД від 03.11.2025 №UA110150/20245/014621 (MRN №25UA110150014621U4), виробником товару є компанія «QINGDAO REUSTONE TYRE CO., LTD.», торгова марка - REUSTONE. При цьому, товаросупровідні документи не містять відомості про торгівельну марку та виробника товару. Згідно Контракту №01.06.2025 №RST/1 компанія ««QINGDAO REUSTONE TYRE» CO., LTD являється продавцем, інформації про те, що вищезазначене підприємство виготовляє заявлені до митного оформлення товари відсутня. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД. Документального підтвердження що компанія QINGDAO REUSTONE TYRE CO., LTD є виробником товару не надано. Відповідно Листа ДМСУ від 13.12.10 № 11/2-10.10/15938-ЕП, з метою однозначного тлумачення поняття "виробник товарів" при внесенні до вантажної митної декларації відомостей про зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, під поняттям "виробник товарів" слід розуміти особу, яка заявляє про себе як про виробника товару, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує таку особу, незалежно від того, чи виготовляє ця особа товар безпосередньо, чи такий товар виготовляється на її замовлення".
Проте суд звертає увагу, що документи щодо підприємства-виробника не зазначені в ст. 53 МКУ як документи, що підтверджують заявлену митну вартість.
Більш того, доводи Митниці не відповідають інформації, що міститься в ЕМД та документах, наданих позивачем на підтвердження заявленої митної вартості задекларованого товару. Так, те що компанія ««QINGDAO REUSTONE TYRE» CO., LTD є виробником задекларованого товару підтверджено пунктом 3 Специфікації №2025-1 від 16.06.2025р., яка є невід`ємною частиною зовнішньоекономічного контракту №RST/1, де саме ця компанія позиціонує себе виробником. 
Тобто твердження митного органу прямо суперечить умовам специфікації, яка є невід`ємною частиною зовнішньоекономічного контракту.
2. «…Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB – QINGDAO, згідно Інкотермс 2010. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) за терміном FОВ, Продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.
Враховуючи умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано, в графі №44 ЕМД не зазначено документ за кодом «9610 - копія митної декларації країни відправлення…».
За наслідками розгляду листа позивача №041103 від 04.11.2025, Митниця з приводу цієї ж розбіжності зазначає: «…Відповідно до ст.53 МКУ, документами, що підтверджують заявлений рівень вартості, є в т.ч. копія митної декларації країни відправлення. Крім того, будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться. Це передбачено Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року. Заявленими умовами поставки FOB передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. Крім того, відповідно до п.3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару. Всупереч зазначеному, митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення, що може свідчити про небажання Декларанта її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні…».
Проте, зауваження митного органу щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення (Китай) є безпідставним.
Зазначена вимога Митниці ґрунтувалася на тому, що умови поставки FOB та положення контракту (п.3.1.1) покладають на продавця обов`язок митного очищення товару в країні відправлення. Однак, копія митної декларації країни відправлення не входить до вичерпного переліку основних документів, що підтверджують митну вартість, який визначений у частині 2 статті 53 МКУ. Цей документ зазначений лише у частині 3 статті 53 МКУ як додатковий, який митний орган має право запитати виключно у випадку, якщо основні документи містять розбіжності, ознаки підробки або є неповними.
Позивачем було надано пакет основних документів (контракт, інвойс, специфікація, банківські платіжні документи), які були послідовними, узгоджувалися між собою та повною мірою підтверджували заявлену митну вартість та її складові.
Митний орган, вимагаючи експортну декларацію, не навів жодного обґрунтування, які саме розбіжності чи невідповідності в основних документах мав би усунути цей додатковий документ.
Більше того, позивач у листі №161001 від 16.10.2025 повідомив митний орган про об`єктивну неможливість надання цієї декларації. Оскільки, позивач (Покупець) не є стороною процедури експортного декларування в КНР, цей обов`язок покладено не на Продавці. Також, умовами Контракту (зокрема, п.3.5) чітко визначено перелік документів, які Продавець зобов`язаний надати Покупцю, і експортна декларація країни відправлення у цьому переліку відсутня. Таким чином, документ у позивача був фізично відсутній.
Ненадання додаткового документа, який відсутній у декларанта з об`єктивних причин, не може слугувати підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості. Ця позиція підтверджена практикою Верховного Суду (зокрема, у постанові від 19.03.2019 року у справі №810/4116/17), де зазначено, що ненадання експортної декларації не є підставою для невизнання заявленої вартості, якщо вона повністю підтверджується первинними документами.
3. «Відповідно до частини четвертої ст.54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п.п. 5.1 та 5.2 Контракту умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. Відповідно до інвойсу від 08.07.2025 №RST-2025-1 загальна фактурна вартість товару на комерційних умовах постачання FOB – QINGDAO Китай складає 17 269,88 дол. США. Відповідно до специфікації до Контракту форма оплати за специфікацію від 16.06.2025 №2025-1 (16 978,68дол.США), - 100% передоплата, протягом 180 діб з дня фактичного отримання товару. Для підтвердження оплати за товар по інвойсу від 08.07.2025 №RST-2025-1 на загальну суму 17 269,88 дол. США. Якщо рахунок сплачено, декларанту необхідно надати до митного органу банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар згідно специфікації №2025-1 від 16.06.2025. Документального підтвердження здійснення оплати за товар згідно інвойсу від 08.07.2025 №RST-2025-1 на загальну суму 17 269,88 дол. США, не надано. Якщо рахунок – фактура сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.».
Проте в пункті 5 специфікації визначені умови оплати, дослівно: «Оплата товару: оплата протягом 180 діб з дня фактичного отримання товару». Таким чином Сторонами контракту узгоджена форма оплати, як оплата з відстрочкою платежу. Фактичним отриманням товарів сторони вважають день доставлення товарів до кінцевого місця доставки, передбаченого транспортними документами. З залізничної накладної вбачається, що датою доставки контейнера до станції Самар Дніпропетровської області зазначена дата 10.10.2025, а Південно-Східною митницею товар взято під митний контроль 13.10.2025. Таким чином, на момент декларування товару та винесення Митницею спірного Рішення строк оплати товару не сплинув, оплата здійснена не була, тобто у ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» відсутній банківський платіжний документ на підтвердження здійснення оплати вартості товару.
Верховний Суд щодо умов оплати неодноразово висловлював правові позиції, виклавши їх у ряді Постанов, а саме:
- «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 Митного кодексу України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що у розумінні статті 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару» (Постанова від 02.03.2021 по справі №380/842/20).
Також подібна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №804/6243/14, від 07 травня 2020 року у справі №1.380.2019.00162, від 29 липня 2020 року у справі №420/1709/19, від 02 червня 2022 року у справі №460/2674/20, від 30 липня 2024 року у справі №420/32440/23, від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24 та інших.
4. «Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - QINGDAO. Згідно частини 10 статті 58 МКУ, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», при заповненні графи 20 декларації митної вартості: для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини 2 статті 53 МКУ, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування – 3 500,00 дол. США. (146 623,40 грн.).
З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір транспортного експедирування від 27.02.2025 №2702/912/25, (далі - Договір ТЕО), укладеного з GlobalContainerLinesSIA, Latvija (перевізник), рахунок від 18.09.2025 №G250918-22, довідка про транспортні витрати від 18.09.2025, Заявка на перевезення вантажу морським транспортом від 27.07.2025. Відповідно до відомостей рахунку від 18.09.2025 №G250918-22, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у контейнері: морський фрахт, включаючи перевантаження: Циндао (Китай )- Гданськ (Польща) – 2 500,00 дол. США; міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: Гданськ, Польща - митний перехід Мостиська-Пшемисль – 1000,00 дол. США; міжнародна доставка, включаючи перевантаження: митний перехід Мостиська-Пшемисль - Самар, Україна – 1240,00 дол.США. Поставка товару здійснюється із застосуванням комбінованих видів транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту. При доставці товару значно збільшується кількість отриманих послуг з доставки товару та відповідно збільшуються суми транспортних витрат, які повинні бути включеними до митної вартості товару при її розрахунку. Зокрема, але не виключно, мова йде про наступні послуги: навантаження/розвантаження» з корабля, зберігання придбаного товару за кордоном; навантаження в залізничні вагони «вузької» чи широкої колії, надання вагонів «широкої колії» під навантаження на території інших країн, користування вантажними вагонами «широкої колії» на території інших країн, перестановку колісних пар; постачання послуг з міжнародних перевезень за єдиним міжнародним перевізним документом, в якому пункт призначення/розвантаження зазначено на території України тощо. Крім вище вказаного, при перевезенні товарів комбінованими видами транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту можливо зберігання товарів за кордоном, подвійне завантаження/розвантаження (з корабля та/або місця зберігання на залізничні платформи «вузької колії» та подальше перевантаження на залізничні платформи «широкої колії», тощо), демередж, форми контролю, що призначаються митницею, вартість повернення порожнього контейнера, вартість страхування вантажу.
Крім того, надані документи не містять відомості щодо опису товару та реквізит товаросупровідних документів. У наданих документах відсутні відомості щодо складових митної вартості. Згідно відомостей: коносаменту від 22.07.2025 №BW25070078 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнері; на морському судні з порту QINGDAO (CHINA) до порту GDANSK (POLAND); накладна УМВС на переміщення товару з залізничної станції у Польщі до переходу на МКУ Мостиська-Пшемисль та до м. Самар залізничним транспортом декларантом до митного оформлення не надано. Аналіз зазначених в графі №44 ЕМД транспортних (перевізних) документів, що стосуються поставки оцінюваної партії товару, свідчить про наступне:
1) З урахуванням переміщення заявленого до митного оформлення товару залізничним транспортом та ненадання декларантом залізничних накладних, з урахуванням інформації за попередніми митними оформленнями даним підприємством з урахуванням визначеного маршруту перевезення, що здійснювалися за подібними зовнішньоекономічними контрактами, у митного органу є сумніви у включенні до митної вартості всіх складових митної вартості. А саме: зберігання в порту, перевезення вантажу з порту GDANSK (Польща) на залізничну станцію в інший пункт відправлення або підданю іншим операціям, що може свідчити про наявність додаткових витрат за портові вантажні роботи, контрсталійний час (демередж). Зберігання товару в портовому терміналі порту, та транспортних витрат на перевезення товару з порту GDANSK на залізничну станцію в інший пункт, оформлення митних документів типа декларації Т1, інше.
Декларантом не надавався рахунок та не включена транспортна складова (НРР) від порту GDANSK до іншої станції у Польщі. Транспортні (перевізні) документи щодо переміщення вказаним маршрутом до митного оформлення не надано. Відомості щодо включення витрат на транспортування зазначеним маршрутом до ціни наданих послуг, відсутні в наданих декларантом до митного оформлення документах.
2) З урахування п.3.2. договору мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025 Замовник сплачує виставлений Перевізником рахунок (інвойс) на оплату морського (фрахт) та наземного перевезення вантажів на протязі 45 календарних днів з дати інвойсу. В рахунку на оплату транспортних витрат, включно й за морський фрахт, від 18.09.2025№ G250918-22 зазначено термін сплати: 01.11.2025. На дату подання ЕМД №25UA110150014621U4 від 03.11.2025, митному органу не надано ніяких банківських платіжних документів що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, їх реквізити в графі №44 ЕМД під кодом «3005» не зазначені. Здійснення оплати послуг з порушеннями встановлених строків може передбачати додаткові санкції та штрафи за порушення вказаних строків.
Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме – витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту – місця ввезення на митну територію України, передбачені частиною 10 статті 58 МКУ. Згідно наданих документів щодо вартості перевезення товарів на умовах FOB – QINGDAO транспортна складова митної вартості не підлягає перевірці та обчисленню.».
Вищезазначені твердження Митниці є необґрунтованими з огляду на наступне.
Так, перевезення спірної товарної партії здійснювалось відповідно до укладеного договору мультимодального перевезення № 2702/912/25 від 27.02.2025р., між ТОВ «МОТОТЕХIМПОРТ, як Замовником, з однієї сторони та «Global Соntаinеr Lines SIA», як Виконавцем з іншої сторони.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору, цей договір регулює взаємовідносини сторін під час виконання міжнародних морських перевезень i мультимодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів замовника в морських контейнерах (п. 1.1.).
Відповідно до цього Договору, Виконавець зобов`язується здійснити мультимодальне перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів, у стандартних 20-ти, 40-ка та 45-ти футових контейнерах за маршрутами та інструкціями зазначеними Замовником, за взаємно затвердженими умовами та тарифами. У разі необхідності та на прохання Замовника, Виконавець зобов`язується надати в користування останньому обладнання для перевезення вантажів морським i наземним транспортом (п. 1.2).
У той же час, пунктом 2.1 Договору визначено, що Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати мультимодальні перевезення вантажів Замовника в стандартних ISO 20-ти, 40-а або 45-ти футових контейнерах відповідно до інструкцій Замовника за взаємно підтвердженими ставками, умовами, термінами, а також за підтвердженими маршрутами.
Визначення мультимодального перевезення закріплене як на міжнародному, так і на національному рівнях. В Україні ключовою правовою нормою є Закон України «Про мультимодальні перевезення».
Відповідно до Статті 1 цього Закону, мультимодальне перевезення - перевезення вантажів двома або більше видами транспорту на підставі договору мультимодального перевезення, що здійснюється за документом мультимодального перевезення.
З наведених умов Договору та правових норм прямо вбачається, що компанія «Global Соntаinеr Lines SIA», в даному випадку є оператором мультимодального перевезення задекларованого товару, а надані послуги з перевезення задекларованого товару носять комплексний характер "від дверей до дверей" (порт Циндао, Китай – місто Самар, Україна), тобто несе відповідальність за вантаж до його доставки в кінцевий пункт призначення - місто Самар. Такий підхід є типовим для складних міжнародних логістичних операцій, де перевезення здійснюється із залученням різних видів транспорту та кількох перевізників.
Наданими товариством митниці документами на підтвердження вартості транспортної складової заявленої митної вартості повною мірою підтверджено, що витрати на перевантаження товару включені у загальну вартість перевезення, зокрема:
- пунктом 3.1. Договору прямо передбачено, що вартість перевантаження включається в загальну вартість мультимодального перевезення;
- аналогічні відомості щодо включення витрат на перевантаження в загальну вартість перевезення зазначені в рахунку та довідці про транспортні витрати.
Для підтвердження вартості транспортування товарів Митниці були надані зазначені вище: Договір мультимодального перевезення вантажу; заявка на перевезення; коносамент №BW25070284 від 15.07.2025; автомобільна товаро-транспортна накладна, контрольний талон до ЕМД з відмітками митниці; рахунок на оплату; довідка про транспортні витрати.
З цих документів вбачається, що в них зазначені маршрути, які є складовими загального маршруту перевезення:
- морський фрахт, включаючи перевантаження: Циндао, Китай – Гданськ, Польща;
- міжнародна залізнична доставка за межами території України: порт Гданськ, Польща – митний перехід Мостиська-Пшемисль;
- залізнична доставка по території України: митний перехід Мостиська-Пшемисль – місто Самар, Україна.
Надані документи чітко підтверджують, що всі необхідні складові та можливі додаткові витрати вже включені у загальну вартість послуги з мультимодального перевезення вантажу, без потреби їх окремої деталізації у кожному окремому транспортному документі:
- в пункті 10 Заявки зазначена вартість послуги, включаючи усі додаткові витрати, а пункт 11 Заявки на перевезення (Додаткові витрати (оформлення додаткових документів, страхування, конвой та інше)) містить позначку: «немає», що означає відсутність інших, неврахованих додаткових витрат, крім тих, що інтегровані у загальну вартість послуги;
- пунктом 3.1.1. зовнішньоекономічного контракту визначено, що витрати на завантаження (вивантаження) товару включені до загальної вартості самого товару;
- пункт 4.2 зовнішньоекономічного контракту також прямо визначає, що витрати, пов`язані з пакуванням та маркуванням товару, несе Продавець та включаються у загальну вартість товару.
Це означає, що ці витрати є частиною контрактної ціни самого товару і не підлягають окремому відображенню в бухгалтерських документах.
З викладеного вбачається, що заявлена митна вартість товару, включаючи транспортну складову, є обґрунтованою та підтвердженою наданими документами. Вартість послуги з перевезення є консолідованою та включає всі необхідні для такого роду мультимодального перевезення елементи, що підтверджено умовами Договору та заявки на перевезення, а також розбивкою в рахунку, довідці про транспортні витрати. Додаткові витрати на перевантаження, вивантаження, завантаження, пакування, НРР та маркування товару та інші, на які може посилатися митний орган, вже включені у вартість перевезення та товару згідно з умовами договору перевезення та зовнішньоекономічного Контракту.
Не заслуговує на увагу також твердження Митниці про те, що позивачем не надано банківських платіжних документів на підтвердження здійснення оплати вартості послуг з перевезення, оскільки воно не заявлялось Митницею як чинник розбіжностей, який має вплив на можливість визначення та перевірки митницею саме числових показників заявленої митної вартості задекларованого товару під час консультацій щодо його митного оформлення, тобто виходить за межі митного оформлення, тому не може бути покладене в основу спірного Рішення.
5. «Щодо наданого прайс-листа від 09.06.2025 та комерційної пропозиції від 09.06.2025. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) та комерційна пропозиція мають містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 09.06.2025 компанії «QINGDAO REUSTONE TYRE» CO., LTD. містить цінову інформацію виключно на асортимент товарів та умови поставки товару FOB які декларуються за ЕМД від 03.11.2025 №№UA110150/20245/014621 (MRN №25UA110150014621U4) та зазначені в доповнені (специфікації) від 16.06.2025 №2025-1 до Контракту й рахунку-фактурі від 08.07.2025 №RST-2025-1. Наданий декларантом прайс-лист від 09.06.2025 має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, адже містить виключно перелік товарів, заявлених за ЕМД від 03.11.2025 №№UA110150/20245/014621 (MRN №25UA110150014621U4) та конкретні умови поставки FOB, що не відповідає вимогам п.2 ч.2 статті 52 МКУ, а також суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців в умовах вільної конкуренції.».
Проте, зазначена підстава для коригування є необґрунтованою, оскільки прайс лист/комерційна пропозиція не є основними документами, котрі згідно ч.2 ст.53 МКУ декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості, а тому Митниця, маючи у розпорядженні весь пакет комерційних та товаросупровідних документів, мала змогу і без прайс-листа/комерційної пропозиції здійснити контроль та перевірку числових показників митної вартості товарів.
Прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для нього.
Згідно загальноприйнятої світової практики, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Наявність чи відсутність у прайс-листі/комерційній пропозиції певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Верховний Суд неодноразово висловлював свою правову позицію щодо надання митниці прайс-листів та комерційних пропозицій зазначаючи у постановах: від 07.08.2018 по справі №804/14558/15, від 21.08.2018 по справ №804/1755/17, від 13.09.2019 по справі №820/859/17, від 06.02.2020 по справі №520/10709/18, від 23.10.2020 по справі №810/690/17 та інших наступне: «Посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.».
Таким чином, зауваження Митниці відносно прайс-листа/комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.
Щодо посилання відповідача в спірному рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України, то вказане не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.
Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року у справі №818/1186/17, за якими формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у справі №420/23588/23.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Подані декларантом документи у сукупності надавали митному органу можливість перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
При цьому, суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом у постанові від 26 червня 2025 року у справі №520/13328/2020.
Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
За таких обставин суд вважає, що позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.
Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б митному органу права на коригування митної вартості товару.
При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.
При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2501,24 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Південно-Східної митниці (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000052/2 від 04.11.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2501,24 грн. (дві тисячі п`ятсот одна гривня 24 копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «03» лютого 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль