Справа № 390/1028/25
Провадження № 2/390/507/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" січня 2026 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Бойко І.А., 
при секретарі - Стенякіній Г.О., Погрібної А.Р., 
за участю позивача - ОСОБА_1 , 
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 
представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , 
представника третьої особи - Зайченко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Аджамська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, стягнення майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить виселити без надання іншого приміщення, з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 .
Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 100000 грн, а також майнову шкоду в сукупному розмірі 178480,75 грн, що включає в себе: заборгованість перед ДП «Центргаз» за спожитий природній газ в сумі 1603,66 грн та заборгованість перед ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» в сумі 2877,09 грн, а також неотримані доходи, які позивач розраховувала отримати в якості орендної плати в сумі 74000 грн, збитки, завдані руйнуванням лазні, в сумі 100000 грн, а також стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам судові витрати. 
Позов обґрунтовує тим, що їй належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 . У вказаному будинку з 2012 без жодних правових підстав проживають відповідачі та їх діти. Відповідач ОСОБА_3 за набувальною давністю намагався узаконити своє володіння будинком позивачки за вищевказаною адресою, проте судовим рішенням йому відмовлено, оскільки будинок, в якому фактично проживають відповідачі, позивачка прийняла у спадщину. Крім того, ОСОБА_3 було відомо, що позивачка успадкувала будинок, в якому він проживає разом із сім`єю. Під час проживання в будинку позивачки ОСОБА_3 розібрав господарсько-побутову будівлю - лазню, вартістю 100000 грн. Крім того, під час проживання в будинку позивачки ОСОБА_3 не сплачував належним чином комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за спожитий газ у розмірі 1603,66 грн, а також за спожиту електроенергію у розмірі 2877,09 грн. Наразі газопостачання за вищевказаною адресою припинено, що завдає позивачу майнової шкоди, оскільки його відновлення потребує додаткових коштів. Позивачка обмежена у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм будинком, оскільки відповідачі незаконно утримують та без законних підстав використовують його для проживання членів своєї сім`ї. Відповідачка є опікуном двох своїх малолітніх правнуків, а фактичне зайняття відповідачами її будинку позбавляє її можливості здати його в оренду і за рахунок орендної плати утримувати малолітніх правнуків, або вселитися в цей будинок для економії комунальних витрат. Неотриману орендну плату впродовж 37 місяців позивач оцінює у розмірі 74000, з розрахунку 2000 грн орендної плати щомісяця. Крім того, відповідач ОСОБА_3 завдав позивачці моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, які вона зазнала через тривалість в протиправному обмеженні права власності щодо майна, яке вона могла використати на свою користь або в інтересах своїх підопічних. Заходи досудового врегулювання спір не вирішили, тому вона звернулася до суду.
Представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Язан Н.С. у відзиві на позов зазначила, що ОСОБА_5 почала проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року з ОСОБА_3 , який повідомив їй, що цей будинок він придбав в 2012 році у ОСОБА_12 . Під час проживання в будинку вони з ОСОБА_3 утримували будинок, зробили поточний ремонт за власні кошти, сплачували комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_12 . ОСОБА_3 частину коштів за купівлю будинку сплачував спадкоємиці колишньої власниці - позивачу ОСОБА_1 , яка претензій щодо проживання їх сім`ї в її будинку не висловлювала. Моральна шкода не могла бути спричинена ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_3 придбав спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, безперервно і добросовісно жив там разом із дружиною ОСОБА_5 . Представник цього відповідача зазначила, що ОСОБА_7 позов не визнає повністю, вважає його безпідставним, просить відмовити у його задоволенні. 
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Звіздун А.М. позов підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що ОСОБА_1 є законною власницею житлового будинку. Відповідач ОСОБА_3 перешкоджає їй користуватися своїм житлом та прилеглою земельною ділянкою, чим завдав матеріальну та моральну шкоду. Відповідач ОСОБА_3 перешкоджав ОСОБА_1 в оформленні права на спадщину, чим їй спричинені моральні страждання. Після оформлення права власності позивачка позбавлена можливості забрати своє майно для користування через дії відповідачів. Матеріальна шкода полягає у знищенні лазні та заборгованості за електроенергію та за газ, постачання яких відключено, через дії відповідача ОСОБА_3 . Стосовно позовних вимог про виселення представник позивача зазначив, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з дітьми проживають в будинку позивачки безпідставно, тому в першу чергу повинно бути задоволено позов в частині виселення батьків. Сторони не дійшли згоди щодо вирішення спору, тому порушені права позивачки підлягають захисту в судовому порядку.
Позивач в судовому засіданні пояснила, що її мати - ОСОБА_12 отримувала від ОСОБА_3 грошові кошти, проте це було в рахунок оренди будинку, а не від продажу будинку. Позов підтримала повністю. 
Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Язан Н.С. в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що ОСОБА_3 придбав будинок у попереднього власника і з того часу вважав будинок своїм, тому за власні кошти здійснював покращення умов проживання дітей, які також в ньому проживають. Діти не можуть проживати в іншому будинку за місцем своєї реєстрації, оскільки той будинок не придатний для проживання. Виселення не відповідає їх інтересам. Розмір моральної шкоди не доведений належними доказами, а стягнення майнової шкоди є недоцільним. Крім того, просила врахувати, що рішенням апеляційного суду визнано, що з приводу будинку фактично відбулася купівля-продаж. ОСОБА_3 вносив кошти за цей будинок, тому вважав, що він набув право вважати це житло своїм. В частині стягнення матеріальної шкоди, підстави для задоволення даних вимог відсутні, оскільки сума шкоди не розрахована, оцінка збитків не проводилася, тому представник відповідача вважає її недоцільною. Моральна шкода необґрунтована і підстави в її відшкодуванні відсутні.
Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Болотських А.Ю. позов заперечила, пояснила, що ОСОБА_3 вважав себе власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки сплачував за нього гроші та тривалий час проживав в ньому зі своєю дружиною ОСОБА_7 та малолітніми дітьми і розраховував надалі оформити на нього право власності у встановленому порядку. Наявність розписок за будинок він вважав достатнім для правомірного володіння та користування цим житловим будинком. До моменту смерті ОСОБА_13 спору між сторонами щодо виселення не виникало. Він разом із сім`єю тривалий час проживає за вказаною адресою і вважає його своїм житлом та житлом дітей. Спірним питанням було завершення розрахунку за придбання будинку та оформлення договору купівлі-продажу. Представник цього відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди. Натомість моральна шкода дійсно причиняється її сім`ї, яка наразі підлягає виселенню, так як за місцем прописки відсутні умови для проживання дітей.
Представник третьої особи голова Аджамської сільської ради - Зайченко Т.А. суду пояснила, що ОСОБА_3 придбав спірне приміщення у попереднього власника, проте не встиг оформити договір у нотаріуса. Сім`я ОСОБА_3 багатодітна, діти не можуть проживати за адресами своєї реєстрації. ОСОБА_3 із сім`єю тривалий час проживає у будинку, вкладав власні кошти на його обслуговування. Сільська рада сприяла вирішенню конфлікту шляхом перемовин з кожною зі сторін, проте спір не вирішений. Представник сільської ради погодилася, що позивачка не зобов`язана забезпечувати відповідачів житлом, однак зауважила, що ОСОБА_3 сплатив гроші за купівлю будинку для подальшого проживання своєї сім`ї. 
Допитаний судом свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що зі згоди попереднього власника ОСОБА_13 . ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почали проживати у спірному житловомуФ будинку. ОСОБА_3 мав намір купити будинок, проте повністю за придбання будинку він не розрахувався. Під час проживання в спірному будинку ОСОБА_3 розібрав лазню, проте свідком демонтажу свідок не була. ОСОБА_1 переймається через те, що ОСОБА_3 перешкоджає її в доступі до свого майна. Свідку також відомо про домовленості між сторонами щодо купівлі будинку, проте угода не відбулася, оскільки не були сплачені грошові кошти.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_3 за розпискою сплатив гроші ОСОБА_12 для придбання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 2012 року він із сім`єю проживає за вказаною адресою, самостійно здійснював ремонтні роботи. Проте всі необхідні гроші за будинок ОСОБА_3 не сплатив, купівлю-продаж не оформив. Фактично використовує будинок для житла на правах оренди. Після смерті ОСОБА_12 будинок успадкувала ОСОБА_1 , яка оформила на нього право власності та заповіла своєму онуку. 
Суд, заслухавши позивача, її представника та представників відповідачів, представника сільської ради, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Суд установив, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого на підставі рішення виконкому Кіровоградської районної Ради народних депутатів № 72 від 21.02.1989, житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_13 . Право власності ОСОБА_13 зареєстровано в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», реєстрова книга № 6, запис № 19 (а.с.9-9 зв.).
З довідки сільського голови Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 890 від 04.11.2024 вбачається, що відповідно до акту свідків в домоволодінні по АДРЕСА_1 , проживають без реєстрації з 22.10.2012 по день надання довідки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також дружина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.37).
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 02.10.2023, яку адресовано начальнику ВП № 2 (м.Кропивницький), вона з метою оформлення спадкових прав просить забезпечити безпеку виконання робіт працівникам БТІ, від неправомірних дій ОСОБА_3 , який перешкоджає обмірюванню земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 38).
З відповіді № 2939/1113-24 від 19.02.2024 начальника ВП № 2 (м.Кропивницький) вбачається, що її надано на звернення ОСОБА_1 з приводу пошкодження її майна на суму 15000 грн, що мало місце в ніч з 23 на 24.01.2024 та повідомлено, що через малозначність вартості майна відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування. Особи, які причетні до пошкодження майна, працівниками поліції не встановлено (а.с. 39-40).
З відповідей № 3279/1113-24 від 04.03.2024, № 15479/1113-24 від 25.10.2024 начальника ВП № 2 (м.Кропивницький) вбачається, що її надано на звернення ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 та повідомлено, що перевіркою встановлено наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому рекомендовано звернутися до суду по захист своїх прав (а.с.41-42, 46).
З листа № 847/Б-1034-08.6-25 від 27.02.2025 вбачається, що в.о. першого заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомив ОСОБА_1 про факт звернення ОСОБА_3 до нотаріуса щодо утримання від вчинення реєстраційних та нотаріальних дій, у зв`язку з наявністю спору відносно майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У даному листі нотаріус зазначила, що відповідь надається після видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину. Звернення ОСОБА_3 по суті не вплинуло на права ОСОБА_1 , як спадкоємця, та розмір її частки у спадщині (а.с.35).
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2024, зареєстрованого в реєстрі № 2-656, його видано ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13). 
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398873508 від 11.10.2024 вбачається, що право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.14).
Відповідно до попередження про припинення розподілу електричної енергії на об`єкт № 423/05/55 від 27.08.2024, виданого ПрАТ «Кіровоградобленерго», користувачу об`єктом за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про необхідність укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.47).
З попередження № 80764 від 20.08.2024, виданого ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість за електропостачання в сумі 2877,09 грн (а.с.48).
Згідно із вимогою № 123/1000363540 від 03.03.2025, сформованого ДП «Центргаз ВАТ «Кіровоградгаз» за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість за газопостачання в сумі 1603,66 грн (а.с.50). 
З рішення Виконавчого комітету Аджамської сільської ради № 7 від 16.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми онуками: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.57).
Згідно із відповіддю № 1571077 від 15.07.2025 ОСОБА_19 отримує соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації (а.с.76-77).
З довідки Аджамської сільської ради № 1032 від 14.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у власному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , є опікуном правнуків ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Мається земельний пай в оренді, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Сільською радою за період з 2024 по 2025 надавалася матеріальна допомога в сумі 10000 грн та гуманітарна допомога від громадських організацій у розмірі 8800 грн. 
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонером (а.с.60).
З відповіді Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 408/02-43 від 04.06.2025 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає в цьому ж селі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.71).
З відповіді Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 556/02-43 від 11.07.2025 та витягу № 2022/001630319 вбачається, що ОСОБА_7 з 04.04.2004 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає в цьому ж селі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.73 зв).
Згідно із відомостями форми ОК-7 ОСОБА_5 отримувала виплати з Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації та Аджамської сільської ради (а.с.124-125).
Відповідно до письмової заяви про досудове врегулювання спору від 18.02.2025, ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 , в якій зазначила, що вона оформила право власності на успадкований будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також повідомила про наявність заборгованості за електроенергію в сумі 2877,09 грн, газопостачання в сумі 1603,66 грн, за вказаною адресою. Просила погасити заборгованість за комунальні послуги, сплатити борг за оренду будинком та відшкодувати моральну шкоду (а.с.54-55).
У письмовому зверненні мешканців села Аджамка зазначено про порушення прав ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 , який перешкоджає їй у реалізації прав на свій будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52, 53).
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 93 від 30.10.2025 затверджено висновок органу опіки та піклування, згідно якого вважається недоцільним виселення дітей з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий фонд в Аджамській сільській раді відсутній (а.с.196-200).
З акта обстеження умов проживання від 27.10.2025 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Аджамської сільської ради в складі сільського голови - Зайченко Т.А., секретаря сільської ради - Крикуненко Л.Ф., спеціаліста відділу служби у справах дітей - Лошакової О.В., дільничого офіцера поліції - Гущі В.М. обстежила умови проживання за адресою: АДРЕСА_5 . Комісія встановила, що за цією адресою зареєстровані та проживають: мати - ОСОБА_21 , 1960 р.н., батько - ОСОБА_22 , 1975 р.н., який має статус УБД, дочка - ОСОБА_23 , 1999 р.н., онука - ОСОБА_24 , 2016 р.н. Зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою дочки - ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , 1987 р.н., онук - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онука - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Оскільки житлова площа становить 48,3 м кв. умови проживання для дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 в даному домоволодінні відсутні (а.с.201).
Відповідно до довідки Аджамської сільської ради № 1033 від 14.11.2025 сім`я ОСОБА_3 є багатодітною родиною. Власного домоволодіння, транспортного засобу сім`я не має. Фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За період 2024-2025 роки сім`я отримала допомогу від сільської ради у розмірі 30000 грн, а також від громадських організацій у розмірі 18700 грн. 
Відповідно до акта обстеження умов проживання від 27.10.2025 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Аджамської сільської ради в складі сільського голови - Зайченко Т.А., секретаря сільської ради - Крикуненко Л.Ф., спеціаліста відділу служби у справах дітей - Лошакової О.В., дільничого офіцера поліції - Гущі В.М. обстежила умови проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Комісія встановила, що за цією адресою зареєстровані та проживають: мати - ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , син - ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , син ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , онук - ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , мобілізований, онука - ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . Зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_16 . Оскільки помешкання знаходиться у занедбаному стані, приміщення потребує ремонту, відсутнє опалення, відсутня побутова техніка, умови проживання для дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 в даному домоволодінні відсутні (а.с.202).
Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , домоволодіння складається з наступних будівель та конструкцій: житловий будинок, сарай, лазня, прибудова, погріб, літній душ, свердловина, ворота, хвіртка, огорожі (а.с.15-17).
На фотознімках зафіксовані господарські будівлі та будівельні матеріали (а.с.139-141). 
Відповідно до рішення від 18.12.2023 у справі № 390/772/23, що набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Аджамської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Виконавчий комітет Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - відмовлено. Підставою для відмови у позові слугувало недоведеність добросовісності набуття спірного житлового будинку на момент такого набуття, що є обов`язковою умовою згідно ст.344 ЦК України. Крім того, позивач пред`явив позов, зокрема до Аджамської сільської ради, однак обґрунтування порушення чи невизнання таким відповідачем його прав та законних інтересів не навів. В той же час, спадкоємцем спірного житлового будинку є ОСОБА_1 , проте позовні вимоги до неї позивачем не пред`являлися (справа № 390/772/23 а.с.159-163).
Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до матеріалів цивільної справи № 390/411/24, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути безпідставно отримані коштів у сумі 244150 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2012 року позивач купив у ОСОБА_13 за 40000 грн. будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується складеною при свідках розпискою. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.12.2024 рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області суду від 05.09.2024 скасовано, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти у розмірі 40000 грн. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_3 купив будинок у АДРЕСА_2 у ОСОБА_12 за 40000 грн, надав завдаток 24000 грн, зобов`язався решту коштів у сумі 16 000 грн виплатити до 01.06.2014. У розписці зазначено, що ОСОБА_32 отримала завдаток у сумі 24000 грн і зобов`язалася чекати решту коштів до 01.06.2014 року в сумі 16000 грн. Розписка містить написи: 22.10.2012 + 500 грн., 13.03.2013 4000 грн віддав, віддав 28500 грн, 29.06.2014 + 6000 грн, 29.06.2014 + 1500 грн. У зв`язку із досягненням домовленості щодо умов купівлі-продажу, позивач передав ОСОБА_13 грошові кошти, про що остання написала розписку. Проте договір купівлі-продажу так і не був укладений, а ОСОБА_13 померла. Факти отримання ОСОБА_13 від позивача в рахунок майбутньої оплати за договором купівлі-продажу будинку, належного ОСОБА_13 , підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.
Враховуючи обставини, встановлені у даній справі, тлумачення змісту розписки від 22.10.2012, а також наміри сторін, дозволяють зробити висновок про те, що сторони мали намір в майбутньому укласти договір купівлі-продажу належного ОСОБА_13 будинку. Оскільки договір купівлі-продажу не був укладений, то підстава отримання від ОСОБА_3 грошових коштів у рахунок продажу спірного майна відсутня. Встановивши, що договір купівлі-продажу належного ОСОБА_13 будинку між сторонами не був укладений, апеляційний суд дійшов до висновку, що отримана ОСОБА_13 сума коштів є отриманою безпідставно у розумінні статті 1212 ЦК України, а тому підлягає поверненню позивачеві (справа № 390/411/24 а.с.181-187).
Згідно із ст.13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Нормами ст.ст.379, 380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Згідно із вимогами ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно правової позиції, яку висловив Верховний Суді в постанові від 16.09.2020 у справі № 442/328/19-ц, дія статті 109 Житлового кодексу спрямована на захист житлових прав фізичних осіб, які мають лише єдине місце постійного проживання. Встановлення в іншій справі обставин про те, що у відповідача є інше постійне місце проживання, в якому він проживає, дає підстави для його виселення із садового будинку без надання іншого житлового приміщення, оскільки частина друга статті 109 ЖК України не може бути підставою для відмови у виселенні особи, що має більше одного місця проживання і не може бути підставою для звуження правомочностей власника.
Відповідно до установлених судом обставин вселення відповідачів до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не є самоправним, оскільки здійснено за домовленістю з попереднім власником ОСОБА_13 , після смерті якої її спадкоємець ОСОБА_1 також не заперечувала проти такого проживання, проте надалі між сторонами виник спір щодо правомірності такого проживання. 
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами глави 89 ЦК України (найм житла).
Згідно із ч.1 ст.812 ЦК предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.
Відповідно до ст.826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.
Разом із тим суду звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права позивачки, як власниці житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Враховуючи вищевикладене, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Обставини справи свідчать, що відповідачі проживають в будинку позивача, оскільки ОСОБА_3 сплачував за нього кошти попередньому власнику будинку та вважав будинок своїм житлом, мав намір стати його власником. Однак договір купівлі-продажу будинку не був укладений, позивачка оформила свої спадкові права на будинок, з неї стягнуті кошти, яка ОСОБА_3 сплатив за будинок. 
Враховуючи, що відповідачі мають зареєстровані адреси проживання, де також зареєстровані їх діти, за відсутності правових підстав їх проживання в житловому будинку позивача непрапорційно порушує права позивачки щодо володіння, користування цим будинком.
Доводи, які наведені актах обстеження та у висновку органу опіки та піклування щодо неможливості виселення членів сім`ї ОСОБА_3 з будинку позивача суд відхиляє, оскільки неможливість такого виселення зводиться до незабезпеченості житловою площею всіх членів сім`ї сторони відповідачів. 
Докази того, що позивачка має зобов`язання з надання спірного житлового приміщення для проживання .відповідачів, суду не надано. Натомість матеріальне забезпечення сім`ї згідно ч.4 ст. 55 СК України покладається на дружину та чоловіка. 
Позивач та відповідачі у родинних відносинах не перебувають і не перебували.
Згідно із ч.3, 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Таким чином, позовні вимоги про виселення підлягають частковому задоволенню і відповідачі по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_7 підлягають виселенню з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене, на переконання суду є достатнім для відновлення прав позивачки для здійснення нею правомочностей власника цього майна.
Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, суд виходить з такого.
Під шкодою в цивільному праві розуміють несприятливі зміни охоронюваного законом блага, яке може бути майновим і немайновим.
Згідно із ст.ст.22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Позивач в якості підстав відшкодування матеріальної шкоди посилається на наявну заборгованість за комунальні послуги, руйнування лазні та неотримані доходи, які вона могла отримувати в якості оренди.
Згідно із ст.1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Отже успадкувавши будинок за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки власника. 
Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
В силу п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладається обов`язки оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Оскільки позивач, як власник, заперечує правомірність використання її житлового будинку відповідачами, вони не розглядаються індивідуальними споживачами комунальних послуг і за відсутності доказів згоди власника ОСОБА_1 на сплату комунальних послуг відповідачами і така згода доведена до відома надавачам комунальних послуг, тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за комунальні послуги з відповідачів. 
Позовні вимоги в частині відшкодування збитків від руйнування лазні та неотриманих доходів задоволенню не підлягають, через недоведеність, оскільки суду не надано належні, достатні та переконливі докази оціночної вартості лазні до часу виникнення спірних подій - початку проживання відповідачів та її фактичне руйнування, що встановлено компетентними органами чи посадовими особами. Крім того, суду не надано доказів, що демонтаж цієї господарської споруди мало місце після смерті власника ОСОБА_13 і відбулось самовільно без дозволу попереднього власника. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суду не надано обґрунтованого розрахунку розміру орендної плати житлових будинків, аналогічних за своїми характеристиками по відповідному регіону.
Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з приписів ч.2 ст.23 ЦК України, згідно якої моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Суд установив, що між сторонами існує спір з приводу користування житловим приміщенням позивача.
Проте, як зазначалося вище, вселення відповідачів було узгоджено з попереднім власником - ОСОБА_13 . Спору з останньою щодо проживання в будинку у відповідачів не виникало. Після смерті ОСОБА_13 та переходу прав власника між сторонами по справі виникли суперечності щодо подальшого проживання відповідачів. 
Комплексний аналіз процесуальної та позапроцесуальної поведінки сторін у розглядаємій справі, а також матеріали судових справ №390/772/23, № 390/411/24 свідчить, що як позивач так і відповідачі доводили обставини, які мають значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень. Протиправність або винність поведінки відповідачів суд не вбачає, оскільки їх дії були обумовлені досягненням бажаного правового результату, для досягнення якого вони використовували правовий інструментарій.
Наявність спору та його судовий розгляд саме по собі, без надання доказів наявності складу цивільно-правового правопорушення, не може розглядатися як підстава для відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. 
На підставі ст.29, 379, 380 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12-14, 77-82, 89, 95, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Аджамська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, стягнення майнової та моральної шкоди, - задовольнити частково.
Виселити без надання іншого житлового приміщення, з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
відповідачі: ОСОБА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
ОСОБА_5 , місце реєстрації АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Аджамська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, вул.Центральна, 65, с.Аджамка, Кропивницького району Кіровоградської області, 27620.

Суддя Кропивницького районного суду
Кіровоградської області І.А. Бойко