Номер провадження: 33/813/46/26
Номер справи місцевого суду: 523/6044/25 
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Кравця Ю.І., 
за участю:
секретарів судового засідання Гасанової Л.Я.кизи, ОСОБА_1 ,
прокурора Щербіни Н.М.,
особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 
захисника - адвоката Дударенка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Дударенка С.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 30.07.2025 року, відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, директора Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП,-
установив
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції,  ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави, а також судовий збір.
Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, встановлено що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді директора Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом декларування, в порушення п.п. 7,8 ч.1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», при заповненні та подачі 28.03.2024 о 12год.59 хв. декларації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, зазначила недостовірні відомості на суму 1 115 551, 39 грн., що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на дату подання декларації за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.4 ст. 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Дударенко С.В. в інтересах ОСОБА_2 зазначає, що вважає постанову суду незаконною, оскільки судом не спростовані доводи сторони захисту щодо відсутності наміру подання завідомо недостовірних відомостей у декларації та всі дані були вказані вірно.
Також захисник зазначив, що під час подання декларації помилково не були внесені сума, що була на залишку рахунку в розмірі 5 789,39 грн. та отримане благо (кешбек від моно банку) в розмірі 114 грн., що є не суттєвими сумами та не передбачають адміністративну відповідальність.
Захисник звернув увагу на те, що при дарунку дочці грошових коштів, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 довела до неї ту інформацію, якою володіли батьки та у них був відсутній обов`язок доводити джерела доходів та у які періоди свого життя вони їх отримали. Отже ОСОБА_2 в декларації зазначила дані, які їй були відомі.
За таких обставин, адвокат Дударенко С.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно  ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник – адвокат Дударенко С.В., а також ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Натомість, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді зазначеної справи у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Так, диспозиція ч. 4 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до Примітки до зазначеної статті, відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
При цьому, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закону) визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією – діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 року ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді директора Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом декларування, в порушення п.п. 7,8 ч.1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», при заповненні та подачі 28.03.2024 року о 12год.59 хв. декларації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, зазначила недостовірні відомості на суму 1 144 749,01 грн., що відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання вказаної декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.4 ст. 172-6 КУпАП, а саме:
1. У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації суб`єкт декларування:
1.1. зазначив відомості про отриманий нею дохід у вигляді подарунку у грошовій формі розміром 350 000 грн., джерелом якого є мати суб`єкта декларування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із тим, приймаючи до уваги здійснений матір`ю суб`єкта декларування видаток в розмірі 5 098 674 грн. для придбання нерухомості, Національне агентство прийшло до висновку про зазначення відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн.
1.2. не зазначив відомостей стосовно отриманого нею доходу у вигляді додаткового блага від АТ «Універсал Банк» у розмірі 114 грн., що підтверджується відомостями ДРФО. Національне агентство прийшло до висновку про зазначення відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 114 грн.
2. У розділі 12 «Грошові активи» декларації суб`єкт декларування
2.1. не зазначив відомостей про залишки власних коштів, розміщених на банківському рахунку в АТ «Універсал Банк» станом на 31.12.2023, в розмірі 23 697,62 грн. Національне агентство прийшло до висновку про зазначення відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 23 697,62 грн.
2.2. не зазначив відомостей про залишки власних коштів, розміщених на банківському рахунку в АБ «Південний» станом на 31.12.2023, в розмірі 11 289,39 грн. Національне агентство прийшло до висновку про зазначення відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 11 289,39 грн.
2.3. зазначив відомості, які не відповідають дійсності, про розмір належних йому готівкових коштів у розмірі 20 000 доларів США. Національне агентство прийшло до висновку про неможливість накопичення суб`єктом декларування вказаних коштів станом на 31.12.2023 року, враховуючи декларування значної суми позики на користь підприємства.
Як в суді 1-ої інстанції, так і в апеляційному суді, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 172-6 КУпАП, не визнала, просила закрити провадження у справі, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, надала пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях наданих до НАЗК. Пояснила, що декларувала заощадження своїх батьків, у попередніх деклараціях, на ці заощадження та кошти отримані від продажу батьками їх майна, зокрема квартири та землі, і було придбано її матір`ю будинок у 2023 році. Якщо скласти всі суми заощаджень та суми отримані від продажу спільного майна, то підтверджується можливість здійснення її матір`ю подарунка на суму 350 000 грн. Також, вона не повинна була декларувати додаткове благо в розмірі 114 грн. – кошти розміщені на рахунку АТ «Універсал Банк» є кредитними коштами, на які не розповсюджується правило їх декларування. Так само, кредитними є залишки коштів у розмірі 23 697,62 грн. Щодо не декларування коштів розміщених на рахунках в АБ «Південний», то одна сума у розмірі 5 500 грн., як залишок на рахунку, була помилково зазначена АБ «Південний», і така помилковість підтверджується листом АБ «Південний», наданим на запит адвоката Самодурової Т.В. Інша сума у розмірі 5 500 грн. була задекларована нею в графі заробітна плата. Фактично ОСОБА_2 визнала лише помилку при не зазначенні грошових коштів на рахунку у розмірі 289,39 грн. Стосовно висновків НАЗК про неможливість накопичення 20 000 доларів США зазначила, що матеріалами справи підтверджується декларування цих особистих заощаджень у попередніх деклараціях, у свою чергу позика нею грошей у 2023 році здійснювалась на користь підприємства за рахунок подарунків матері, у розмірах 350 000 грн., у 2022 та 2023 роках.
Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі – декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Судом встановлено, що на виконання вищевказаних вимог закону, ОСОБА_2 було подано 28.03.2024 року щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.
Надаючи правову оцінку встановленому у протоколі про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 року зазначенню суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн., суд зробив висновок, що матеріали справи не містять доказів фінансової спроможності ОСОБА_3 подарувати суб`єкту декларування грошові кошти у сумі 350 000 грн., за обставин фінансового становища батьків декларанта, задекларованого нею же самою у 2023 році.
В свою чергу, на думку місцевого суду, подання ОСОБА_2 20.02.2025 року о 14:06 виправленої декларації за 2023 рік, в якій вже не зазначено заощаджень батьків, та батьки взагалі виключені зі складу членів сім`ї декларанта, не впливає на факт подання ОСОБА_2 завідомо недостовірних відомостей у декларації за 2023 рік, оскільки для внесення змін у вже подані декларації, можливо подати виправлену декларацію, однак це можна зробити лише протягом встановленого законом строку, який на 20.02.2025 року сплинув.
Таким чином, місцевий суд прийшов до висновку, що суб`єкт декларування у розділі 11 декларації за 2023 рік зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн.
Водночас, апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду 1-ої інстанції, з огляду на таке.
При оцінці вказаних висновків суду у співвідношенні із та матеріалами справи, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при дарунку дочці грошових коштів, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 довела до неї ту інформацію, якою володіли батьки та у них був відсутній обов`язок доводити джерела доходів та у які періоди свого життя вони їх отримали.
Крім того, та обставина, що ОСОБА_3 у законний спосіб не могла заощадити 350 000 гривень, не доводить того, що вона не дарувала вказану суму ОСОБА_2 .
Прокурор не надав доказів що ОСОБА_3 не дарувала коштів, а ОСОБА_2 не отримувала.
Таким чином, у поданій декларації ОСОБА_2 лише фактично підтверджує отримання нею від ОСОБА_3 подарунку у виді грошових коштів у сумі 350 000 грн., що спростовує висновок суду про зазначення суб`єктом декларування відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн.
Надаючи правову оцінку встановленому у протоколі про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 року зазначенню суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 114 грн., місцевий суд встановив наступне.
Судом встановлено, згідно довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», клієнт: ОСОБА_2 , для заповнення декларації від 11.02.2025 року (а.с. 239), що в розділі інформація про бонуси, зазначена сума 114,25 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що наведена сума є кредитними коштами, тому не була зазначена нею у декларації.
Водночас, згідно довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для заповнення декларації від 11.02.2025 року (а.с. 239), встановлено з суми 114,25 грн. ОСОБА_2 було сплачено відповідні податки.
З огляду на викладене, місцевий суд прийшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 повинна була зазначити у декларації дохід у вигляді додаткового блага у розмірі 114 грн.
Надаючи правову оцінку встановленому у протоколі про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 зазначенню суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 23 697,62 грн., місцевий суд прийшов до висновку про те, що такі відомості не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Оскільки вказаний висновок суду в апеляційному порядку учасниками справи не оскаржується, тому окремій перевірці не підлягає, оскільки зі змісту Довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для заповнення декларації від 11.02.2025 року (а.с. 239), № рахунку НОМЕР_1 , вбачається що сума 23 697,62 грн. є фактично кредитним лімітом, тому не відносяться до грошових активів декларанта або членів його сім`ї, та не є доходом.
Надаючи правову оцінку встановленому у протоколі про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 зазначенню суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 11 289,39 грн., місцевий суд частково визнав такі доводи обгрунтованими, з огляду на наступне.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи довідки АБ «ПІВДЕННИЙ», суд 1-ої інстанції визнав обґрунтованими доводи адвоката Дударенко С.В. в частині допущення у Довідці АБ «ПІВДЕННИЙ» від 14.10.2024 (а.с. 164) технічної помилки. Це підтверджується: 1) змістом самої Довідки, в якій в абзаці яка стосується рахунку №UA813282090000026207800497288 від 26.08.2010 року, зазначено що станом на 31.12.2023 року, залишок на рахунку складає 5500 грн., при цьому тут же зазначено що рух коштів за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року не відбувався; 2) Довідками АБ «ПІВДЕННИЙ» від 09.04.2025 вих. № 1509/1501/10652/2025-БТ та від 30.06.2025 року вих.№ 33/001/18089/2025-БТ, які містять інформацію про нуль коштів на наведеному рахунку, станом на 31.12.2023 року.
У той же час, суд 1-ої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_2 та її адвоката Дударенко С.В., в частині відсутності необхідності декларування залишків на рахунку № НОМЕР_2 від 15.12.2023 року в сумі 5 500 грн., оскільки ця сума була включена до складу заробітної плати.
Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ої інстанції, що обставини включення суми у розмірі 5 500 грн. до складу заробітної плати не виключали необхідності декларування суми у розмірі 5500 грн., у розділі 12 «Грошові активи» декларації.
У той же час, ОСОБА_2 визнала у судовому засіданні не декларування нею залишку по рахунку № НОМЕР_3 від 14.01.2016 року, у розмірі 289,39 грн., внаслідок помилки.
Таким чином, під час судового розгляду знайшли своє підтвердження висновки, наведені у протоколі №526/2025 від 08.04.2025 року, про зазначення суб`єктом декларування відомостей, які не відповідають дійсності, в сумі 5 789,39 грн.
Надаючи правову оцінку встановленому у протоколі про адміністративне правопорушення №526/2025 від 08.04.2025 року зазначенню суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 759 648 гривень (20 000 доларів США), місцевий суд встановив наступне.
Так, ОСОБА_2 інкримінують неможливість заощадження 20 000 доларів США, виходячи із доходів її сім`ї за 2023 рік, а також враховуючи здійснену нею на адресу ДП «Біостимулятор» позику.
На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що згідно Декларації за 2023 рік ОСОБА_2 задекларувала власні заощадження у сумі 20 000 доларів США, при чому ці заощадження вона декларувала починаючи з 2019 року.
Також ОСОБА_2 задекларувала у 2023 році позичені ДП «Біостимулятор» ПАТ «Укрмедпром» кошти в розмірі 2 491 275 грн., з яких 1 268 139 грн. - кошти, позичені станом на 31.12.2022 року.
Таким чином, ОСОБА_2 позичила у 2023 році ДП «Біостимулятор» ПАТ «Укрмедпром» кошти в розмірі 1 223 136 грн. (=2 491 275-1 268 139).
Матеріалами справи підтверджується, що отримані у 2023 році сім`єю суб`єкта декларування доходи склали 119 259 грн. (31 309 + 75 950 + 12 000).
У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що позичені нею кошти у розмірі 1 223 136 грн. сформувались наступним чином:
- 521 577 грн. заборгованість із заробітної плати суб`єкта декларування за період з 16.07.2020 по 30.11.2023, відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 у справі № 523/13312/20, наданого суб`єктом декларування;
- 701 559 грн. сплачені суб`єктом декларування кошти постачальникам комунальних послуг для ДП «Біостимулятор». Джерелом походження коштів у розмірі 701 559 грн. є подарунки у грошовій формі від матері суб`єкта декларування - 350 000 грн. у 2022 році, та 350 000 грн. у 2023 році.
Водночас, оскільки під час апеляційного розгляду спростований висновок суду 1-ої інстанції про те, що зазначення ОСОБА_2 відомостей у Декларації за 2023 рік, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн. – подарунок матері, тому слід проаналізувати доводи захисту ОСОБА_2 щодо отримання нею за рішенням суду 521 577,39 грн.
Так, аналізуючи задекларовану ОСОБА_2 суму позики, судом встановлено, що резолютивна частина рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 року по справі №523/13312/20 містить інформацію про стягнення з ПАТ «УКРМЕДПРОМ» на користь ОСОБА_2 заробітної плати за період – 16.07.2020 року по день набрання рішення суду законної сили, однак не містить конкретних сум стягнення.
Згідно розрахунку заробітної плати з 16.07.2020 року по 30.11.2023 року, який наявний в матеріалах справи (а.с. 93) ОСОБА_2 нараховано до сплати 521 577,39 грн.
У той же час, в матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання рішення суду, виплати ОСОБА_2 нарахованих сум у 2023 році, доказів позики підприємству задекларованої суми.
Не надано підтвердження виплати ОСОБА_2 нарахованих сум у 2023 році також і під час апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, є логічним та обґрунтованим висновок суду про неможливість заощадження суб`єктом декларування грошових коштів у розмірі 20 000 дол. США, що станом на 31.12.2023 (за офіційним курсом НБУ за 1 дол. США 37,9824 грн.) становило 759 648 грн.
Тому, суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 759 648 грн., іншого матеріалами справи не доведено.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 12 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на загальну суму 765 437,39 грн., чим не дотримав вимоги п.8 ч.1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».
Оскільки під час апеляційного розгляду встановлені дані, які спростовують висновок суду про зазначення суб`єктом декларування відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн., тому він підлягає виключенню із мотивувальної частини постанови суду.
Водночас, згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП (станом на день подання декларації суб`єктом декларування та на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення), відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно, апеляційним судом встановлено, що зазначені суб`єктом декларування ОСОБА_2 відомості, в декларації за 2023 рік, відрізняються від достовірних на суму 765 437,39 грн., що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на дату подання декларації за 2023 рік.
Отже, докази, наявні в матеріалах справи є достатніми для того, щоб зробити висновок, що дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених вище.
Тобто, ОСОБА_2 , маючи можливість володіти повною інформацією, яку необхідно вносити до декларації, та, знаючи про наявність такої інформації, свідомо зазначила відомості, які не відповідають дійсності, чим вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення.
Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що вона вносила дані до декларації на підставі наявної в неї інформації, апеляційний суд зазначає, що дані доводи не спростовують висновків про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, так як остання, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», є обізнана щодо обов`язку, порядку, строку подачі щорічної декларації та зобов`язана вжити всіх заходів для своєчасного подання щорічної декларації та внесення повної та достовірної інформації до декларації.
Посилання ОСОБА_2 про відсутність умислу в її діях є безпідставним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені нею обставини не звільняють ОСОБА_2 від обов`язку виконання вимог Закону стосовно внесення повної та достовірної інформації до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.
Крім того, перед підписанням декларації особистим кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 , як суб`єкт декларування, здійснює підтвердження ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі. Отже, ОСОБА_2 була обізнана щодо наслідків за подання недостовірних відомостей у декларації, що свідчить про її свідоме неподання достовірних відомостей.
Таким чином, ОСОБА_2 , маючи реальну можливість володіти повною інформацією, яку необхідно вносити до декларації, та, знаючи про наявність такої інформації, допустила подання завідомо недостовірних відомостей у декларації, чим вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.
Натомість, в апеляційній скарзі, окрім цитування змісту встановлених судом 1-ої інстанції обставин, не наведено жодного обґрунтування на спростування висновків суду про те, що відомості, в декларації ОСОБА_2 за 2023 рік, відрізняються від достовірних на суму 765 437,39 грн.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення в частині того , що відомості, в декларації ОСОБА_2 за 2023 рік, відрізняються від достовірних на суму 765 437,39 грн, надав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання  ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, дійшов правильного висновку про те, що органом національної поліції надано доказів, що в діях останньої міститься склад вказаного правопорушення, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП не спростовують цих правильних висновків суду.
У відповідності до припису п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
З урахуванням того, що всі доводи захисту були перевірені як під час судового, так і під час апеляційного розгляду, яким надана належна оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку що постанова суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ч.4 ст. 172-6, ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив
Апеляційну скаргу адвоката Дударенка С.В. в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 30.07.2025 року якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП –змінити.
Виключити з мотивувальної частини висновки суду про зазначення ОСОБА_2 у розділі 11 Декларації «Доходи, у тому числі подарунки» відомостей, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 грн.
В решті – постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець