Справа № 464/7621/25
пр.№ 2/464/824/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 464/7621/25 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4351304-805 від 11 листопада 2024 року в розмірі 171 653,08 грн, покликаючись на невиконання останнім взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.
Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду відповідно до вимог ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву.
Відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі було доставлено в його електронний кабінет. У порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України позивач вважається таким, якому вручено судове рішення 04 листопада 2025 року. Позовну заяву з додатками відповідачу було направлено позивачем, про що долучено відповідне підтвердження, як це передбачено ст.ст.43, 177 ЦПК України.
Відповідач відзив на позов не подав, будь-яких заяв/клопотань ним не заявлено.
Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 81 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). 
За приписами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Як регламентовано ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
11 листопада 2024 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту за № 4351304-805.
За умовами укладеного договору банк надає позичальнику кредит на власні потреби загальною сумою 99 951,50 грн (сума кредиту без комісії 93 500 грн) строком на 24 місяців, проценти за користування кредитом становлять 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту 6,9 % від наданої суми кредиту щомісячно. Сторонами погоджено порядок повернення кредиту – кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) (погашення кредиту здійснюється до 11 листопада 2026 року, щомісячно в розмірі 11 062,65 грн, останній платіж у сумі 11 040,58 грн).
Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, від 15 листопада 2023 року у справі № 204/5103/21 висловлено правову позицію, згідно зі ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом не надано відомостей щодо визнання згаданих договорів або окремих умов недійсними у судовому порядку, підстави для кваліфікації правочинів нікчемними відсутні. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отримавши кредитні кошти, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача станом на 15 жовтня 2025 року має заборгованість у розмірі 171 653,08 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) – 95 781,61 грн; заборгованість по відсотках (у т.ч. прострочена) – 8,32 грн; заборгованість по комісії (у т.ч. простроченій) – 75 863,15 грн. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено та не спростовано, власного контррозрахунку не проведено, а тому такий береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу є підставними та підлягають задоволенню. Суд акцентує увагу, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішив справу за наявними матеріалами.
У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 422,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 141, 247, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 4351304-805 від 11 листопада 2024 року в розмірі 171 653,08 грн, а також 2 422,40 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30
відповідач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 

Повне рішення суду складено 06 лютого 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя    Галина ШАШУРІНА