ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1857/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/508/25 Категорія: 304090200 	Тептюк Є. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 листопада 2025 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»;
відповідач: ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Небилиця Ростислав Васильович

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Небилиці Ростислава Васильовича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1326796, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., на строк 360 днів, періодичність платежів за сплати процентів – кожні 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів). 
28.11.2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 28112024, згідно якої позивач отримав право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 1326796 від 24.02.2024 року.
Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на дату звернення до суду з позовною заявою, має заборгованість в розмірі 29167,97 грн., з яких: заборгованість за тілом кредитом 3999,97 грн., заборгованість за відсотками 18100,00 грн. та заборгованість за штрафом – 7068,00 грн.
Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 1326796 року в сумі 29167,97 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року у загальному розмірі 22099,97 грн., яка складається з наступного: 3999,97 грн. – заборгованість за кредитом, 18100,00 – заборгованість за відсотками.
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала належним чином умови кредитного договору і станом на момент подання позову її заборгованість перед позивачем складає 22099,97 грн.
В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання суд прийшов до висновку, що оскільки кредитний договір № 1326796 укладено між сторонам 24.02.2024 року, тобто у період дії в України воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, дана вимога не підлягає до задоволення. 
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Небелиця Р.В. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит Капітал» відмовити повністю.
Апелянт вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Ухвалюючи спірне рішення, суд першої інстанції погодився з позицією позивача в частині заборгованості за основною сумою (3999,97 грн) та процентами (18100,00 грн). В стягнені штрафу (7068,00 грн.) відмовлено.
Проте, з вказаним розрахунком заборгованості в частині нарахування процентів та визначення розміру основної суми заборгованості апелянт не погоджується, виходячи з наступного.
На адресу позичальниці позивачем направлявся лист-вимога від 15.07.2024 року про необхідність погашення існуючої заборгованості в розмірі 9583,97 грн., яка складалася з основної суми наданого кредиту – 4000,00 грн., процентів за користування кредитом – 4500,00 грн., штрафу – 1084,00 грн.
Отже, відповідно до норм діючого законодавства, враховуючи позицію ВС у справі № 444/9519/12, після направлення вимоги до позичальника про сплату всієї суми заборгованості кредитодавець, починаючи з 16.07.2024 року, мав би припинити нарахування процентів за договором. Проте, всупереч нормам закону та умовам договору кредитодавець продовжив нарахування процентів за кредитним договором. 
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, складений позивачем, вбачається, що позичальник здійснювала частково платежі, які зараховувалися кредитодавцем на погашення заборгованості з порушенням черговості, визначеної ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування».
При цьому нарахування процентів відбувалося за завищеною процентною ставкою, всупереч ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки вказаним законом передбачено проценту ставку в розмірі 1% в день. 
За умовами врахування положень ЗУ «Про споживче кредитування» в частині застосування процентної ставки та дотримання черговості погашень вимог кредитора, зважаючи на незаконність нарахування штрафів та спрямування внесених на його погашення коштів для покриття заборгованості за тілом кредиту і процентами, після внесення позичальником останнього платежу 31.05.2024 року розмірі 4432,01 грн. заборгованість за договором не існувала б. Натомість мала б місце переплата у розмірі 1441,86 грн.
Представник ТОВ «Кредит-Капітал» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Вважає аргументи, наведені апелянтом у скарзі такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року.
Нарахування відсотків за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року регулюється відповідно до визначених положень договору та правил надання коштів у позику.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором боржник ОСОБА_1 здійснила часткові платежі, які були зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
Отже, ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розраховувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконанні усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року.
Крім того, на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до позикодавця із заявою про надання роз`яснення незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Кредит Капітал» в частині стягнення заборгованості з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушила умови договору, тому з останньої на користь Товариства, яке набуло право вимоги за кредитним договором, слід стягнути заборгованість у розмірі, що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3999,97 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18100,00 грн.
Колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1326796 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 4000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; строк кредиту – 360 днів; стандартна процентна ставка – 2,5 % в день; мета кредиту – споживчі потреби; знижена процентна ставка становить 0,01 % в день.
Згідно паспорту споживчого кредиту визначений порядок повернення кредиту в 12 платежів за стандартною ставкою: 11 платежів по 3 000,00 грн зі сплати процентів; останній 12 платіж – 7000,00 грн, з них 3000,00 грн проценти і 4000,00 грн – кредит.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача станом на 28.11.2024 року та згідно довідки № 202501-03-182 від 03.01.2025 року про успішне перерахування грошових коштів, банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти в сумі 4 000,00 грн.
Позивач в позовній заяві зазначив, що ТОВ «Селфі кредит» повністю свої зобов`язання за угодою перед відповідачем виконав, надав кредитні кошти в сумі 4000,00 гривень, відповідач кредит отримала, але свої зобов`язання щодо повернення коштів виконала частково (в рахунок погашення основного боргу та процентів сплатила 7444,03 грн) Таким чином, у відповідача сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 29167,97 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 3999,97 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18100,00 грн., заборгованість за штрафом в сумі 7068,00 грн.
28.11.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір факторингу №28112024. Згідно договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №1326796 від 24.02.2024 року.
11.02.2025 року на адресу ОСОБА_1 була направлена досудова вимога про усунення порушень щодо виконання договірних зобов`язань. Вимога залишена без реагування відповідачкою.
Отже, відповідно до вищезазначеного, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення коштів не виконала ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, що набув право вимоги до боржника.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Кредит Капітал» до позовної заяви були додані належні та достатні докази на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3999,97 грн.
Що стосується нарахування відсотків за користування кредитом № 1326796 від 24.02.2024 року, колегія суддів зазначає наступне.
Звертаючись до суду з позовом Товариство крім тіла кредиту, також просив стягнути з відповідача нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 18100,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Колегія суддів не погоджується із доводами позивача про те, що розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом визначаються сторонами, а тому у спірних правовідносинах процентна ставка протягом періоду з 24.02.2024 року по 18.02.2025 року повинна становити 2,5 % в день, оскільки умови договорів повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Апеляційний суд не погоджується з розрахунком заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року, який надав позивач, виходячи з наступного.
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 4000,00 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день.
З 24.02.2024 року заборгованість за відсотками розраховувалась за стандартною процентною ставкою 2,5 % в день.
Сторони погодили, що стандартна процентна ставка становитиме 2,5% в день. Однак, враховуючи положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо диференційованого розміру денної процентної ставки, така ставка можлива лише до 22.04.24 року, з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року процентна ставка повинна бути лише 1.5% в день, а з 21.08.2024 року по 18.02.2025 року розмір процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Враховуючи викладене, заборгованість за процентами за період з 24.02.2024 року по 22.04.2024 року складає 5900,00 грн. (4000 грн * 2,5 % * 59 днів); за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року 7200,00 грн. (4000 грн * 1,5% *120 днів); за період з 21.08.2024 року по 18.02.2025 року складає 7240,00 грн. (4000*1%*181 день).
Загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 20340,00 грн. (5900+7200+7240=20340).
Також з розрахунку вбачається, що відповідач частково погасила заборгованість по кредитному договору на суму 7444,03 грн., а тому заборгованість за нарахованими відсотками становить 12895,97 грн. (20340,00-7444,03=12895,97).
Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості в частині відсотків за користування кредитом в розмірі 18100,00 грн., на вищезазначене уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову щодо цієї вимоги в повному обсязі, відтак рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитом необхідно змінити, зменшивши розмір заборгованості за нарахованими відсотками, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит Капітал» з 18100 грн. до 12895,97 грн. 
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7068,00 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що оскільки кредитний договір № 1326796 укладено між сторонами 24.02.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання не підлягають задоволенню відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Доводи апелянта про відсутність права позивача нараховувати проценти після направлення вимоги боржнику не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Селфі Кредит» направлялася не вимога про дострокову сплату кредиту, а нагадування про наявну заборгованість, з пропозицією її сплатити для повернення в графік визначений кредитним договором.
Посилання апелянта на те, що позичальник незаконно спрямовував сплачені відповідачем суми в першу чергу на погашення відсотків за користування кредитом, а не на погашення тіла кредиту є безпідставними, оскільки як вбачається з наданого розрахунку, який фактично не заперечується стороною відповідача, сплачені ОСОБА_1 кошти, спрямовувалися кредитором у повній відповідності до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 5.6 кредитного договору.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, до зміни в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит Капітал» шляхом його зменшення з 22099,97 грн. до 16895,94 грн.; в частині розміру заборгованості за відсотками, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит Капітал» шляхом його зменшення з 18100,00 грн. до 12895,97 грн.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В зв`язку із зменшенням заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також необхідно зменшити розмір судових витрат, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит Капітал» з 1836,18 грн. до 1402,60 грн. 
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково (42,07%), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1528,82 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Небилиці Ростислава Васильовича – задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду  Черкаської області від 30 липня 2025 року змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 1326796 від 24.02.2024 року, яка підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» з 22099,97 грн. до 16895,94 грн.; зменшивши розмір заборгованості за відсотками, який підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» з 18100,00 грн. до 12895,97 грн.; зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» з 1836,18 грн. до 1402,60 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 1528,82 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді