ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.01.2026	Справа № 910/13062/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, 
справу № 910/13062/25
за позовом Акціонерного товариства "Укрнафта"; 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейфеті"; 
про стягнення 57 824,32 грн.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейфеті" штраф у розмірі 57 824,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з порушення строків поставки частини товару та відсутності поставки іншої частини товару, на підставі договору про закупівлю № 13/5246-МТР від 06.12.2024, Акціонерним товариством "Укрнафта" нараховано штраф у розмірі 57 824,32 грн, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Ультрасейфеті" даний штраф не сплачено. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/13062/25, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
З метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.10.2025 була направлена сторонам в їх відповідні електронні кабінети в системі "Електронний суд", та яка була ними отримана 27.10.2025, про що свідчить повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між акціонерним товариством "Укрнафта" (далі також - позивач, АТ "Укрнафта", Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ультрасейфеті" (далі також - відповідач, ТОВ "Ультрасейфеті", Постачальник) укладено договір про закупівлю №13/5246-МТР від 06.12.2024 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця у погоджені Сторонами строки Рукавиці робочі відповідно до коду ДК 021:2015: 18140000-2 Аксесуари до робочого одягу (18141000-9 – Робочі рукавиці) (надалі за текстом – "Товар"), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий Товар на умовах цього Договору. 
Номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки Товару визначені у Специфікації до даного Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін, що є Додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі – "Специфікація"). 
Відповідно до п. 3.2. договору, загальна сума Договору становить 858 746,21 грн (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч сімсот сорок шість гривень 21 копійка), у тому числі ПДВ (20%) – 143124,37 грн (сто сорок три тисячі сто двадцять чотири гривні 37 копійок). 
Згідно з п. 5 Специфікації, сторони погодили строк поставки товару – протягом 60 календарних днів з дати підписання Договору. 
Оскільки Договір було підписано 06.12.2024, граничною датою поставки всього Товару було 04.02.2025. 
Відповідно до п. 5.3. договору, приймання Товару Покупцем (в тому числі кожної частини/партії Товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень). 
Датою поставки Товару та моментом отримання Покупцем Товару від Постачальника вважається дата підписання Сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (- их) та акту (-ів) приймання-передачі Товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) (п. 5.4. договору).
Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором, оскільки поставку частини Товару здійснив із порушенням строків передбачених Договором, а частину Товару на загальну суму 297 740,13 грн взагалі не було поставлено.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.
Згідно зі ст. 185 ГК України, до укладення господарських договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних організованих ринків капіталу, організованих товарних ринків, ярмарків та публічних торгів.
Відповідно до частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).
Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу вимог статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 5 Специфікації, сторони погодили строк поставки товару – протягом 60 календарних днів з дати підписання Договору. 
Оскільки договір було підписано 06.12.2024, граничною датою поставки всього Товару було 04.02.2025. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач здійснив із порушенням строку поставку наступного Товару: 1) Згідно видаткової накладної від 04.02.2025 №469 (дата фактичного отримання Товару - 05.02.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 140927,88 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 04.02.2025 №469 складає: 1 календарний день; 2) Згідно видаткової накладної від 04.02.2025 №470 (дата фактичного отримання Товару - 05.02.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 143126,68 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 04.02.2025 №470 складає: 1 календарний день; 3) Згідно видаткової накладної від 04.02.2025 №471 (дата фактичного отримання Товару - 05.02.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 116128,53 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 04.02.2025 №471 складає 1 день; 4) Згідно видаткової накладної від 26.02.2025 №799 (дата фактичного отримання Товару - 04.03.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 26528,57 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 26.02.2025 №799 складає: 28 календарних днів; 5) Згідно видаткової накладної від 26.02.2025 №800 (дата фактичного отримання Товару - 28.02.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 72772,92 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 26.06.2025 №800 складає: 24 календарних днів; 6) Згідно видаткової накладної від 26.02.2025 №801 (дата фактичного отримання Товару – 28.02.2025) загальна вартість поставленого Товару складає 61521,50 грн. Прострочення поставки Товару за видатковою накладною від 26.02.2025 №801 складає: 24 календарних дні. 
При цьому, судом встановлено, що частину Товару на загальну суму 297 740,13 грн відповідачем взагалі не було поставлено.
Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Так, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Однак, з вищевикладеного вбачається, що відповідачем неналежно виконано/частково не виконано свої зобов`язання за договором.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач прострочив виконання свого зобов`язання в частині поставленого товару, визначений договорами.
Відповідно до вищезазначеного позивачем відповідачу були нараховані штрафні санкції за неналежне виконання/часткове невиконання зобов`язань за договором та направлена вимога від 09.04.2025 № 01/01/13/10/28/02-02/01/4844 про сплату штрафних санкцій на поточний рахунок позивача. 
Претензії позивача залишилися з боку відповідача без задоволення, кошти на рахунок позивача не надходили.
Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 7.1. договору визначено, що при недотриманні Постачальником строків поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% вартості несвоєчасно поставленого Товару за прострочення до 30 днів та 10% вартості несвоєчасно поставленого Товару - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару Постачальник сплачує Покупцю 10% вартості непоставленого товару.
Тобто, при укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання з поставки товару у строк, який визначений у договорі та його непоставку.
А відтак, дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, господарський суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 57 824,32 грн підлягають задоволенню. 
Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейфеті" (03142, м. Київ, бульв. Академіка Вернадського, буд. 36, ідентифікаційний код 37674503) на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провул. Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 57 824 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 32 коп. штрафу, та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко