КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 757/14119/25-п Апеляційне провадження № 33/824/658/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Константінова К.Е. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року про притягнення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 26.05.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору (а.с. 20-21).
Не погодившись з постановою суду, 24.11.2025 ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 23-29).
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що автомобіль апелянта був зупинений працівниками поліції. При цьому зазначає, що поліцейські зафіксували адміністративне правопорушення апелянта тоді, коли автомобіль був ним припаркований з порушенням п. 15.10 ПДР України.
Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт керував транспортним засобом 14.03.2025 в 15:07 год., оскільки в цей час ОСОБА_1 перебував в автомобілі та вів розмову із працівниками поліції. Таким чином вважає, що в матеріалах справи відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням апелянта.
Вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся та в протоколі висловив незгоду з тим, що йому інкримінували відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а дії працівників поліції були спрямовані виключно на безпідставне та упереджене ставлення.
ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Карпенко М.М. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 14.03.2025 року о 15 год. 07 хв. в м. Києві по вул. Михайла Бойчука, керував автомобілем Хонда, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери № 472396 працівників поліції.
За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого, полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками зокрема, але не виключно, наркотичного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові вказав, що обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі фактичних даних протоколу про адміністративне правопорушення, а також підтверджуються постановою серії ЕНА № 4269957 від 14.03.2025, диском із відеозаписом з місця події, зміст якого підтверджує фактичні обставини, наведені у протоколі, оскільки на відео видно зовнішні ознаки перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, а також зафіксовано факт відмови його від проходження огляду.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
Згідно п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).
Судом апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апеляційної скарги було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції та встановлено, що транспортний засіб, в якому перебував ОСОБА_1 був розташований на проїжджій частині дороги, у зв`язку із чим інспектором поліції було розпочато розгляд справи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого винесено постанову серії ЕНА № 4269957 від 14.03.2025.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зупинки автомобіля працівниками поліції та керування транспортним засобом апелянтом під час зупинки, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відеозаписом наявним в матеріалах справи.
При цьому, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
В подальшому, у процесі розгляду справи за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором поліції було зовнішньо встановлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці та виражене тремтіння пальців рук, які повідомлено останньому та запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога.
ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а тому працівником поліції були роз`яснені наслідки відмови від проходження медичного огляду. В подальшому, працівником поліції було повідомлено, що у зв`язку із відмовою від проходження огляду, відносно ОСОБА_1 буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а останній, у зв`язку із цим, відстороняється від права керування транспортним засобом.
Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо безпідставного та упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 . 
Разом з цим, не погоджуючись із діями працівників поліції, ОСОБА_1 мав право оскаржити у визначеному законодавством порядку дії працівників поліції, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б указували не неправомірність дій працівників поліції при складанні як постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП, так і протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що він не відмовлення від проходження огляду, а ним було висловлено незгоду щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційний суд відхиляє, адже з відеозапису вбачається безумовне ухилення і відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
З огляду на викладене, апеляційний суд наголошує на тому, що вимога працівника поліції щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного чи іншого сп`яніння, в разі зупинки транспортного засобу та наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язковою для виконання, задля спростування чи підтвердження відповідного стану сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є доведеною поза розумним сумнівом.
При цьому, докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскаржувана постанова суду є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року відносно  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук