ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4184/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Юрченко В.С. 
без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; ЄДРПОУ 31557119
до Головного управління Держпраці у Харківській області (61165, Харківська область, місто Харків, провулок Інженерний, будинок 1-А; ЄДРПОУ 39779919)
про стягнення грошових коштів,- 
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Харківської області надійшов позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Головного управління Держпраці у Харківській області про стягнення 10 692,33 грн. заборгованісті за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року, 51,30 грн. абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року, а також 580,35 грн. за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року.
Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 922/4184/25 була передана на розгляд судді Юрченко В.С.
28.11.2025, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4184/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву. Встановлено відповідачу строк - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. 
Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників даної справи не надходило. 
09.12.2025 до сектору суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив (вх. № 28734).
10.12.2025 ухвалою суду прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив (вх. № 28734 від 09.12.2025). Подальший розгляд справи №922/4184/25 постановлено здійснювати із урахуванням долученого до матеріалів справи відзиву (вх. № 28734 від 09.12.2025).
12.12.2025 до сектору суду через систему "Електронний суд" від Позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 29079).
15.12.2025 ухвалою суду прийнято до розгляду та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 29079 від 12.12.2025). Подальший розгляд справи № 922/4184/25 постановлено здійснювати із урахуванням долученої до матеріалів справи відповіді на відзив (вх. № 29079 від 12.12.2025).
На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі "Осіпов проти України", де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
II.АРГУМЕНТИ СТОРІН.
Позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по умовами Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 та Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 в частині сплати грошових коштів за отриману теплову енергію у нежитлове приміщення в будинку № 37/39, що розташований за адресою вул. Університетська в м Харків, яке орендує відповідач на підставі договору № 1969 від 22.06.2018 та додаткової угоди від 04.02.2022. 
Позиція відповідача.
Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що Головне управління є власником нерухомого майна, а саме приміщення в будинку № 37/39, що розташований за адресою вул. Університетська в м Харків, і саме позивач є виконавцем послуг з теплопостачання теплової енергії в будинку № 37/39, що розташований за адресою вул. Університетська в місті Харків. Також відповідач зазначає, що він вже тривалий час за вищевказаною адресою, не перебуває, не отримує теплову енергію від позивача, як наслідок, він не повинен сплачувати за неї будь-які грошові кошти.
Також відповідач зазначає, що позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження того, що між сторонами підписаний індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 за період який є спірним у даній справі (жовтень, листопад 2023 року), у зв`язку з чим відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що останній володіє будь-яким майном в приміщенні будинку № 37/39, що розташований за адресою вул. Університетська в м Харків. 
Крім того, відповідач вважає, що нарахована йому заборгованість за період з жовтня 2023 по листопад 2023 року включно, не може стягуватися на користь позивача, оскільки він не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували його позовні вимоги, не надано доказів, які б підтверджували вказані ним вихідні дані, а саме: ні показників споживання за попередні роки, ні відомостей про характеристику теплових пунктів, у зв`язку з чим пред`явлені до стягнення суми є необґрунтованими.
Відповідач стверджує, що жодного акту передачі-прийняття енергії (надання послуг) позивачем не надано, а всі вказані в рахунках відомості (площі приміщень, житлових квартир, нежитлових приміщень, обсяги споживання тепла, коефіцієнти та підстави їх застосування тощо) не підтверджені доказами, як наслідок, незрозуміло чим керувався позивач при їх складанні.
Також відповідач зазначає, що оскільки позивачем не долучено жодного документу, який би підтверджував факт затвердження та/або розрахунку застосованого ним тарифу, то тариф на теплопостачання у розмірі 10692 грн 33 коп. не можу вважатись таким, що є основою для розрахунку заборгованості.
III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
Виклад обставин справи, встановлених судом.
Відповідно до листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 01.04.2025 № 2516, згідно з договором № 1969 від 22.06.2018 нежитлові приміщення 1-го поверху загальною площею 141,9 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 знаходилися в оренді Головного управління Держпраці у Харківській області. Даний Договір оренди розірвано 30.11.2023. 
Нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 є вбудованим в п`ятиповерховий житловий будинок, який не обладнаний приладом обліку споживання теплової енергії, та знаходиться у тепловому контурі житлового будинку. Окремий тепловий ввід у приміщені відсутній.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 № 946 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» КП «Харківські теплові мережі» визнано виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву води.
На підставі частини 5 статті 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір).
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. 
Згідно пункту 1 Договору договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до пункту 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Пунктом 5 Договору передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до пункту 32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу (пункт 33 Договору).
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до пункту 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідно до положень пункту 51 Договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. 
04.02.2022 між КП «Харківські теплові мережі» та Головним управлінням Держпраці у Харківській області укладено додаткову угоду у відповідності до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 1 в наступній редакції: «Цей договір є публічним договором приєднання приміщень споживача, вбудованих в багатоквартирний житловий будинок: особовий рахунок 17801-9095, об`єкт теплоспоживання – офіс, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39, облік споживання здійснюється розрахунковим способом із розрахунку навантаження Гкал/год 0.00980030.09.2004 та площі 141,90 кв.м.».
Додатковою угодою також сторони передбачили, що в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 виконавець бере на себе зобов`язання надати послугу з постачання теплової енергії у кількості 13,68874 Гкал споживачу, а споживач – прийняти та оплатити вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік у сумі 49 9000,00 грн з ПДВ.
Крім того, у абзаці 2 пункту 6 додаткової угоди встановлено, що вказані умови договору на 2022 рік набирають чинності з дати підписання додаткової угоди та поширюють дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.02.2022 і діють в частині надання послуг з постачання теплової енергії по 31.12.2022 (включно).
Доводячи свою позицію щодо постачання теплової енергії у опалювальних періодах 2023-2024 року до приміщення споживача за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39, до матеріалів позову позивач надає акт № 178/5414 від 18.07.2023 про готовність до опалювального періоду 2023-2024 .
Як на підтвердження факт отримання споживачем теплової енергії за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39, позивач надає до позову примірник акту № 178/490 від 29.10.2022 про підключення споживача та примірник акту № 178/1357 від 26.03.2024 про відключення споживача, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувачем зазначеного житлового будинку. Згідно з Переліками споживачів, розташованих у житловому будинку, що є додатками до вищезазначених актів про підключення та про відключення, у житловому будинку по вул. Університетській 37/39 в м. Харкові, споживачем, який підключений до єдиної системи опалення житлового будинку є, зокрема Головне управління Держпраці у Харківській області, особовий рахунок 17801-9095-0.
Позивачем було сформовано та надіслано відповідачу листом від 26.11.2024 № 53-ТЮ237 акти виконаних робіт за спожиту теплову енергію за період з липня 2023 по жовтень 2024, рахунки фактури за спожиту теплову енергію за період з липня 2023 по жовтень 2024, рахунки фактури за абонентську плату за послуги з теплопостачання теплової енергії за період з липня 2023 по жовтень 2023.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (далі - договір-2).
Відповідно до пункту 4 договору-2, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги. 
Відповідно до пункту 11 договору-2 з технічного обслуговування вартість послуг з технічного обслуговування (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання складає 0,818 грн. за 1 кв. м (з ПДВ) опалювальної площі.
Згідно положень пункту 30 договору-2, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Позивачем було сформовано та надіслано відповідачу листом від 26.11.2024 № 53-ТЮ237 рахунки-фактури на обслуговування внутрішньо будинкових систем за період з липня 2023 по жовтень 2024.
Позивач вказує, що по особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість в сумі у сумі 11 323,98 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року, 51,30 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року, а також 580,35 грн. за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року.
Суд зазначає, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі “Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії” (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.
Предметом судового розгляду у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію та за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Згідно з нормами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статей 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Як передбачено статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором енергопостачання одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (частина 1 статті 714 Цивільного кодексу України).
За приписами статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу) встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1 Методики). 
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря (пункт 2 Методики). 
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Мінрегіоном від 22.11.2018 № 315, зареєстрованим в Мін`юсті 28.12.2018 за № 1502/32954 (далі - Методика), встановлює порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» на виконання яких розроблена та затверджена Методика, комунальними послугами є, зокрема послуги: з постачання теплової енергії, з постачання гарячої води, з централізованого водопостачання, з централізованого водовідведення.
За змістом статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до обов`язків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Забезпечення безперервного постачання теплової енергії до житлових та нежитлових приміщень у місті Харкові здійснює комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", правовідносини з яким регулюються на договірній підставі, тобто шляхом укладання договору із споживачем такої послуги.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 408 від 24 серпня 2023 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» для споживачів м. Харкова» встановлені економічно обґрунтовані тарифи для всіх категорій споживачів та тарифи, які будуть застосовуватись при нарахуваннях населенню м. Харкова (тарифи для населення залишаться без змін – на рівні тарифів, що застосовувались до споживачів станом на 24.02.2022). 
Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 408 від 24 серпня 2023 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» для споживачів м. Харкова» оприлюднене в газеті «Харьковcкие известия» від 31 серпня 2023 року №104 (707) та на офіційному веб-сайті Харківської міської ради, КП «Харківські теплові мережі».
Відповідач є споживачем комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон № 2189-VІІІ), який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Відповідно до вказаних норм договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (абзац 3 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (частина п`ята статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг про тягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин.
Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).
Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 03.10.2007 №1198 визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.
31.10.2021 на офіційному сайті КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" http://www.hts.kharkov.ua/ в мережі Інтернет був розміщений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Також 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.
Суд зауважує, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому не підписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не узалежнює його укладеності від обов`язковості підписання заяви-приєднання.
Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", шляхом отримання послуги з теплопостачання. А надана до матеріалів позову копія Додаткової угоди від 04.02.2022 є підтвердженням, того що послуга з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 надавалась саме Головному управлінню Держпраці у Харківській області.
З огляду на матеріали справи та наведені нормативні акти, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, шляхом отримання відповідачем (як споживачем) комунальної послуги (теплової енергії) за фактом її споживання на потреби опалення приміщень.
Вказані договори є публічними договорами приєднання, що встановлюють порядок та умови надання відповідних житлово-комунальних послуг (постачання теплової енергії) та пов`язаних з ними послуг з технічного обслуговування систем постачання теплової енергії і гарячої води. 
Таким чином твердження відповідача про відсутність договірних правовідносини є необґрунтованим.
Що стосується додаткової угоди від 04.02.2022 до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яка регулювала правовідносин між позивачем та відповідачем протягом 2022 року, то закінчення її дії в часі (31.12.2022), не нівелює договірні правовідносини між КП «Харківські теплові мережі» та Головним Управлінням Держпраці у Харківській області на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021.
Як свідчать матеріали справи, за актами підключення/відключення споживача від 29.10.2023 № 178/490, від 26.03.2024 № 178/1357 здійснювалося постачання теплової енергії до будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Університетська, будинок 37/39.
Нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 знаходяться в контурі житлового будинку та мають загальну систему опалення. Система централізованого опалення орендованих відповідачем нежитлових приміщень спільна з системою централізованого опалення будинку, що гідравлічно та теплотехнічно поєднує всі приміщення. Підключення та відключення послуг з постачання теплової енергії у нежитлові приміщення здійснюється разом з будинком. 
Оскільки приміщення, яке орендував відповідач, є вбудованими в житловий будинок і має єдину систему централізованого опалення з житловим будинком у місті Харкові по вул. Університетська, буд 37/39, теплова енергія, що надійшла до зазначеного будинку, за період з жовтня по листопад 2023, була розподілена між приміщеннями будинку, підключеними до центральної системи опалення. Відповідачу ця кількість теплової енергії також була розподілена, оскільки відповідач не від`єднаний від системи центрального опалення.
Через те, що приміщення, яке знаходилось у користуванні відповідача, приєднане до внутрішньо будинкових систем житлового будинку, то відносини щодо розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуги з постачання теплової енергії, регулюються Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року за № 315.
Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо не правомірності застосування позивачем положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року за № 315, лише наведені припущення. 
Як свідчать матеріали справи, нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39 не обладнані приладом обліку, що в свою чергу має своїм наслідком нарахування рахунку за послугу з постачання теплової енергії за допомогою розрахункового методу. Наданий позивачем до суду розрахунок нарахувань за послугу постачання теплової енергії по споживачу – Головне управління Держпраці у Харківській області по о/р 17801-9095-0, розрахований згідно нормативів та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94), та містить дані щодо загальної опалювальної площі будинку № 37/39 по вул. Університетська, опалювальної площі нежитлових приміщень, а також площу орендованих приміщень відповідача, із зазначенням розрахунку максимального теплового навантаження будинку.
Наявні в матеріалах справи рахунки фактури та акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії були сформовані та надіслані відповідачу листом від 26.11.2024 № 53-ТЮ237, чим було проінформовано останнього щодо факту виконаних позивачем об`єму послуг по відпуску теплової енергії за встановленими тарифами. Дане спростовує твердження відповідача щодо не надання Позивачем вказаних актів Відповідачу. 
При цьому, розмір тарифу на послуги теплопостачальної організації зазначався в актах виконаних послуг та в рахунках-фактурах, які направлялись споживачу листом від 26.11.2024 № 53-ТЮ237. В свою чергу матеріали справи не містять доказів листування відповідача щодо здійснення перерахунку суми боргу, у зв`язку із незгодою із сумою заборгованості та/або тарифом на послугу. 
Враховуючи, що позивач у опалювальний сезон 2023-2024 надавав відповідачу (споживачу) теплову енергію у вигляді опалення, обов`язок споживача, як отримувача послуги - є вчасна та повна оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифом на опалення приміщення. Оскільки 30.11.2023 було розірвано договір оренди № 1969 від 22.06.2018, на підставі якого відповідач орендував нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд 37/39, то період формування обов`язку по оплаті за послугу має присічну дату – 30.11.2023.
Відповідач свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, виставлені позивачем рахунки на оплату за надані послуги у порядку та строки, передбачені вищезазначеними договорами, не оплатив. Докази звернення відповідача до виконавця (позивача) щодо неналежного надання послуг з теплопостачання в матеріалах справи відсутні.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів за надані комунальні послуги не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак порушив договірні зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України), що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, суд, вважає, що є всі правові підстави для захисту прав та інтересів позивача, шляхом стягнення 10 692,33 грн заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 по листопад 2023 року та 51,30 грн абонентської плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2023 по листопад 2023 року.
Щодо вимоги про стягнення 580,35 грн за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 №219 затверджено Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 11.08.2021 №197) (надалі - Порядок).
Порядок поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.
Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації (пункт 4 розділу 1 Порядку).
Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи (пункт 6 розділу 1 Порядку).
Технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку (пункт 7 розділу 1 Порядку).
На офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.
З огляду на матеріали справи та наведені нормативні акти, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.01.2022, шляхом отримання відповідачем (як споживачем) комунальної послуги по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем теплопостачання за фактом її споживання, що підтверджується актом готовності до опалювального періоду 2023-2024 років від 18.07.2023 за №178/5414.
У постанові від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22 Верховний Суд за аналогічних обставин, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що споживач фактично акцептував умови типового індивідуального договору шляхом отримання відповідних послуг від теплопостачальника.
Факт наявності заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 580,35 грн за період з липня по листопад 2023 року, підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022.
Таким чином заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором з технічного обслуговування, що утворилася за період з липня 2023 по жовтень 2023, становить 580,35 грн і така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача:
10 692,33 грн заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року;
51,30 грн абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року;
580,35 грн технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року.
Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про задоволення позову повністю.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
IV Судові витрати.
Розподіл витрат на оплату судового збору.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області, відсутність електроенергії у зв`язку з пошкодженням обладнання, після масованих ракетних обстрілів росії, суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. ст. 2, 11 ГПК України.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5,8, 10-12,20, 41-46, 73-80, 86, 123, 128,129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. 
Стягнути з Головного управління Держпраці у Харківської області (61165, Харківська область, місто Харків, провулок Інженерний, будинок 1-А; ЄДРПОУ 39779919) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; код ЄДРПОУ 31557119) заборгованість в сумі 10 692,33 (десять тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 33 копійки) за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня по листопад 2023 року, абонентську плату в сумі 51,30 (п`ятдесят одну гривню 33 копійки) за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня по листопад 2023 року, заборгованість в сумі 580,35 (п`ятсот вісімдесят гривень 35 копійки) за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня по листопад 2023 року, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійки).
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "09" лютого 2026 р. 

Суддя		В.С. Юрченко