ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/13025/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №160/13025/25 (суддя Озерянська С.І., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач-1) №046050023327 від 17.01.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи наступні періоди: з 01.08.1993 року по 09.09.1994 року на посаді комерційного агента ПКФ “Титул”, з 18.09.1994 року по 30.09.1996 року на посаді інспектора Ульянівської філії АТ ЗТ Український недержавний пенсійний фонд “Добробут”, та з 05 січня 2025 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому органами УПФУ протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №046050023327 від 17 січня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.08.1993 року по 09.09.1994 року, з 18.09.1994 року по 30.05.1996 року;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2025 року, з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи з 01.08.1993 року по 09.09.1994 року, з 18.09.1994 року по 30.05.1996 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.
Із рішенням суду не погодився відповідач-1 – ГУ ПФУ в Херсонській області, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, відповідач-1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В скарзі відповідач-1 вказує, що у призначенні пенсії позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - не менше 32 років.
Так, за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача склав - 29 років 04 місяці 10 днів, при цьому для права враховано 29 років 07 місяців 11 днів, стаж зарахований відповідно пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058. Вік позивача - 60 років 06 днів. До страхового стажу ОСОБА_1 за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1988 не зараховано наступні періоди трудової діяльності:
- з 01.08.1993 (нак.№14 від 01.08.1994) по 09.09.1994 (нак.17 від 09.09.1994), оскільки перевищений термін між датою зарахування та датою наказу на зарахування, чим порушені вимоги п. 2.4. Інструкції №58;
- з 18.09.1994 по 30.09.1996, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, на якій відсутній код підприємства, чим порушені вимоги п,7 Положення № 118.
Проте, судом першої інстанції при прийняті рішення наведеного враховано не було, натомість зроблено помилковий висновок про необхідність зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 01.08.1993 по 09.09.1994, з 18.09.1994 по 30.05.1996 роки.
Відповідач-1 наполягає, що діяв в межах повноважень, визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що ним вчинено будь-які протиправні дії відносно позивача.
Відповідач-2 своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-1 не скористався. 
Представником позивача було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-1. У відзиві стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скаржника безпідставними та такими, що спростовуються доказами, які позивач надавав суду під час розгляду справи. Позивач, в свою чергу, не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.01.2025 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення №046050023327 від 17 січня 2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
У рішенні зазначено, що вік заявника 60 років 06 днів. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 29 років 04 місяці 10 днів, при цьому для права враховано 29 років 07 місяців 11 днів, стаж зарахований відповідно пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону. За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано стаж відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 06.09.1988: 
- за записами №5-№6 період роботи з 01.08.1993 (нак.№14 від 01.08.1994) по 09.09.1994 (нак.17 від 09.09.1994), оскільки перевищений термін між датою зарахування та датою наказу на зарахування, чим порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.;
-за записами №7-№8 період роботи з 18.09.1994 по 30.09.1996, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, на якій відсутній код підприємства. Відповідно до пункту 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 “Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України” та введено в дію з 01 січня 1996 року, ідентифікаційний код є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта і зазначається на його печатках та штампах. 
Необхідно підтвердити невраховані періоди стажу у відповідності з пунктом 3 Порядку №637 (для підтвердження періоду роботи приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи).
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. За висновками суду надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що записи у трудовій книжці оформлено не у відповідності до вимог Інструкції.
Оскаржене позивачем рішення ГУ ПФУ в Херсонській області є протиправним та підлягає скасуванню, а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди його роботи та повторно розглянути заяву позивача вже з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон № 1058- ІV).
Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною 3 ст. 24 Закону України № 1058-IV встановлено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637). За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року. 
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. 
Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637. 
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Отже, відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.
В даному випадку, позивачем було надано трудову книжку, видану на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.09.1988 року.
Відповідачем під час розгляду заяви позивача не було встановлено будь-яких суттєвих недоліків оформлення записів про роботу позивача у трудовій книжці. При цьому, позивачу було відмовлено у зарахуванні до загального стажу період роботи з 01.08.1993 (нак.№14 від 01.08.1994) по 09.09.1994 (нак.17 від 09.09.1994), оскільки перевищений термін між датою зарахування та датою наказу на зарахування, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 та період роботи з 18.09.1994 по 30.09.1996, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, на якій відсутній код підприємства. 
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Як вірно звернув увагу суд, наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. 
Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.
За змістом частини 3 статті 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Тобто, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку для з`ясування спірних обставин. 
Натомість, відповідач не здійснював жодних запитів для підтвердження чи спростування факту спірного періоду роботи позивача та не надав суду доказів, які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки позивача.
У зв`язку із цим, є правильними висновки суду, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області не було забезпечено належного розгляду заяви позивача в частині визначення його страхового стажу з урахуванням спірних періодів роботи, що стало підставою для передчасного прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.
Спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №046050023327 від 17 січня 2025 року є протиправним та підлягало скасуванню.
Судом обгрунтовано обрано спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 01.08.1993 року по 09.09.1994 року, з 18.09.1994 року по 30.05.1996 року та повторно розглянути заяву позивача.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги відповідача-1 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 160/13025/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак