Єдиний унікальний номер 741/980/24
Провадження № 2/741/39/26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 14 січня 2026 року 

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Киреєва О.В.,
з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дочки, 
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з 2017 року вона зустрічалася з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони познайомилися під час навчання у Міжнародному науково-технічному університеті ім. академіка Ю.Бугая (МНТУ) та проживали в одному гуртожитку. У 2019 році вона (позивач) завагітніла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач. Оскільки вони (сторони) не перебували в зареєстрованому шлюбі і відповідач не подав відповідну заяву до відділу РАЦС про запис його як батька дитини, то інформація в графі «батько» у свідоцтві про народження дитини була записана відповідно до ст. 135 СК України, а саме ОСОБА_4 . Коли відповідач довідався, що вона (позивач) вагітна, то повідомив, що хоче поїхати до Республіки Польща, щоб заробити грошей для належного матеріального забезпечення родини. З Польщі відповідач повернувся через 2 місяці після народження дочки та за 1 день до її хрещення. На час народження дитини та після вона (позивач) та відповідач підтримували подружні стосунки, ті що притаманні звичайній, здоровій родині. Відповідач визнавав себе батьком дочки. Коли відповідач повернувся з Польщі, він влаштувався на роботу у м. Києві та вони почали проживати за її (позивача) місцем реєстрації в АДРЕСА_1 . У листопаді 2020 року вони (сторони) святкували 1 рік з дня народження дочки. Після того, як гості розійшлись, вони (сторони) лягли спати. Зранку її (позивача) розбудила мати і запитала де ОСОБА_2 . Як виявилось, під ранок відповідач втік і більше не повертався. Я намагалась поговорити з відповідачем стосовно того, що у нашої доньки має бути реальний батько, в тому числі і у свідоцтві про народження, однак жодних дій для реєстрації себе батьком нашої дитини відповідач не вчинив. Відповідач визнавав і визнає себе батьком дочки, про що свідчать численні повідомлення у месенджерах, у яких відповідач зазначав, що любить дочку. Відповідач інколи надсилав кошти на утримання дочки, але такі платежі були періодичними. Вона (позивач) з дочкою фактично проживають у АДРЕСА_2 , дочка відвідує дитячий садок Броварський ЗДО «Калинка». Відповідач не бажає офіційно зареєструвати себе батьком дочки, а тому вона (позивач) змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дочки.
ОСОБА_1 просила суд:
- визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття;
- стягнути з відповідача понесені судові витрати.
У судове засідання позивач та її представник - адвокат Скопич М.С. не з`явилися, представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі та участі позивача.
У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області не з`явився, подав письмові пояснення, у яких зазначив, що позивач не надала достатньо доказів для встановлення факту батьківства, просив розглянути справу за наявними матеріалами та ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства України. 
Представник органу опіки та піклування Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними матеріалами.
Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача та її представника щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , батьками якої у свідоцтві про народження вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 8).
З матеріалів справи (а.с. 9) вбачається, що відомості про батька ОСОБА_6 вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. 
Частинами 1 та 2 ст. 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 7 травня 2009 року).
Ухвалою суду від 12 травня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17 липня 2025 року з ТОВ «Мама Папа» до суду надійшло повідомлення про те, що ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2025 року залишено без виконання у зв`язку з відсутністю зразків біологічного матеріалу ОСОБА_2 для проходження процедури ідентифікації і фотофіксації.
Зі змісту зазначеного повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про необхідність явки для здачі біологічних зразків, йому також було роз`яснено можливість відбору зразків уповноваженою особою (командиром) із заповненням відповідних документів за місцем несення служби з подальшою передачею до ТОВ «Мама Папа».
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Оцінивши процесуальну поведінку відповідача, суд вважає, що він навмисно ухилився від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка призначалась за клопотанням представника позивача саме для визнання факту батьківства або спростування цього факту, а тому з урахуванням наданих стороною позивача доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку про необхідність визнання факту для з`ясування якого експертиза була призначена.
Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 практично доведено.
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, встановлено, що рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
За таких обставин, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи процесуальну поведінку відповідача щодо ухилення від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідач не надав суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_3 . 
Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, працездатний вік відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований на законі, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України:
- з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.;
- з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 125, 128, 180, 181, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, - 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьком дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зроблений 4 грудня 2019 року виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області за № 15, а саме в графі батько вказати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України».
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 травня 2024 року і до досягнення дочкою повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв