Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
23 січня 2026 року № 520/20828/24 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" (просп. Героїв Харкова, 274В,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61106, код ЄДРПОУ37394634) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ43983495) про скасування податкового повідомлення-рішення,- 
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" (далі також – позивач, ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН") з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №00401920701 від 17.07.2024 в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що висновки контролюючого органу за наслідками перевірки не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Так, вказує про неврахування контролюючим органом приписів пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції від 16.11.2022), з огляду на які строки щодо розрахунків за вантажно-митними деклараціями, що охоплює період з 03.03.2022 по 14.12.2022 було зупинено. Звертає увагу на втрату позивачем документів, які стосуються предмету перевірки, що не враховано відповідачем в акті від 27.06.2024.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів.
Представником відповідача надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він, з посиланням на висновки акта перевірки, заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що згідно з ч. 2 ст. 3 Закону № 2473 питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом № 2473, а отже вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних санкцій на період дії воєнного, надзвичайного стану та на період дії карантину не застосовуються під час перевірки здійсненого контролю за дотриманням валютного законодавства. Звертає увагу, що позивачем визнані та не заперечуються обставини того, що розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом контрагентом позивача здійснено з порушенням встановлених строків.
Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив позивач наводить аргументи на користь висновку про те, що відповідач у спірних правовідносинах мав керуватися приписами Податкового кодексу України, зокрема пп. 69.9, абз. 11 пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ГУ ДПС у Харківській області доводить хибність висновку позивача про розповсюдження положень Податкового кодексу України на спірні правовідносини.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 13.06.2024 за №4919, №4920, №4921 посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1 та пункту 61.2 етапі 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статі 82, підпункту 69.35і пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VI, із змінами та доповненнями, на підставі Наказу ГУ ДПС у Харківській області від 12.06.2024 за № 2474-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН», код ЄДРПОУ 37394634, з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 за № SGP-SGPOL-EXP за період з 01.01.2021 по 31.05.2024, відповідно до затвердженого переліку питань документальної позапланової виїзної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 27.06.2024 за № 30280/20-40-07-01-05/37394634 (далі – акт перевірки).
Згідно з актом перевірки ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» порушено строки розрахунків за окремими операціями за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 за № SGP-SGPOL-EXP (далі також - Контракт від 30.06.2016), що підтверджується відповідними вантажно-митними деклараціями (далі - ВМД). 
За висновками акта перевірки встановлено порушення TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» частини 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 за № SGP-SGPOL-EXP, який укладено TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» з компанією SG POLAND Spцlka z ograniczonq odpowiedzialnosciq, Польща, за період з 01.01.2021 по 31.05.2024.
За змістом акта перевірки внаслідок порушення відповідних строків відповідачем нараховано позивачеві пеню на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у сумі 1 170 301,24 грн, а саме:
- за ВМД № UA807170/2021/011709 від 02.03.2021 - 81 031,18 грн;
- за ВМД № UA807170/2021/057506 від 03.09.2021 – 125 615,10 грн;
- за ВМД № UA807170/2021/061764 від 21.09.2021 - 236 516,07 грн;
- за ВМД № UA807170/2021/063927 від 29.09.2021 - 475 081,65 грн,
- за ВМД № UA807170/2021/070371 від 25.10.2021 - 227 306,14 грн;
- за ВМД № UA807170/2021/081569 від 07.12.2021 - 24751,10 грн.
Детальний розрахунок пені наведено у Додатку № 5, інформацію щодо операцій за Контрактом від 30.06.2016 – у Додатку № 4 до акта перевірки.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №00401920701 від 17.07.2024, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності у сумі 1 170 301,24 грн.
Скориставшись правом на оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Закон України "Про валюту та валютні операції" від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною першою статті 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Приписами частини четвертої статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Частинами п`ятою, шостою цієї статті Закону № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
За змістом частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
За приписами частин першої, третьої, п`ятої, восьмої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Підстави звільнення суб`єкта господарювання від застосування санкцій за порушення приписів Закону України № 2473-VIII визначені частинами шостою, сьомою статті 13 Закону та передбачають, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. 
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту). 
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до статей 6, 7, 7-1, 15, 28, 30, 33, 44, 45, 46, 48, 56, 71 Закону України "Про Національний банк України", статті 99 Конституції України, статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону України "Про валюту і валютні операції", Правління Національного банку України Постановою № 5 від 02.01.2019, затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).
Пунктом 1 встановлено, що це Положення визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Згідно із пунктом 21 та пунктом 23 Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією).
За доводами, викладеними в позовній заяві, 14.12.2022 позивачем проведено остаточні розрахунки за ВМД, за яким позивачу інкриміновано порушення вимог валютного законодавства (це підтверджується додатками №4 і №5 до акта перевірки від 27.06.2024). Проте позивач зазначає, що станом на 14.12.2022 положення пп. 69.9. п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції від 16.11.2022) встановлювали, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (сторінка 4 позовної заяви).
Суд уважає такі доводи позивача помилковими.
Так, дійсно Законом України № 2118-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 69.
Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Проте, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом України «Про валюту і валютні операції». Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (стаття 3).
Відповідних змін до Закону України «Про валюту і валютні операції» в частині зупинення перебігу строків не вносилось.
Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Навпаки, пунктом 14-2 Постанови Національного банку України від 24.02.2022 за № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакції Постанови від 4 квітня 2022 року N 68) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно з Постановою Національного банку України від 07.06.2022 за №113 становили 120 днів, а згідно з Постановою Національного банку України від 07.07.2022 за №142 - 180 днів.
В даному випадку необхідно також зауважити, що вказані акти Національного банку України (постанови), якими визначено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, мають силу закону. Це так звана «делегована правотворчість», коли підзаконний акт стає на один щабель із законом, оскільки його видано з дозволу й прямої вказівки Закону та він регулює спеціальну сферу відносин, не підмінюючи закон. Зокрема частиною першої статті 13 «Про валюту і валютні операції» встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
За висновками Верховного Суду, сформованими постанові від 23 липня 2024 року у справі №240/25642/22, з огляду на специфічність спірних правовідносин (строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів), які врегульовано окремим спеціальним нормативно - правовим актом - Законом України «Про валюту і валютні операції», та врегульовують конкретну визначену його предметом групу правовідносин, відмінну від податкових правовідносин, положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Такі висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом також у постанові від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а, і підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також позивач посилається на втрату документів, які стосуються предмету перевірки, та вказує, що всупереч абз.11 пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України відповідачем неправомірно ініційовано та проведено перевірку позивача з питання дотримання вимог валютного законодавства за Контрактом від 30.06.2016 за період 2021 - 2022 роки.
Так, відповідно до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).
Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.
Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.
Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.
Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.
Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.
Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.
У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.
Зі змісту пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України вбачається запровадження законодавцем двох окремих та самостійних процедур, ініціювання яких зацікавленою особою, платником податків, призводить до виникнення або тимчасової перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через неможливість вивезення первинних документів зумовлює виникнення мораторію на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів), або до виникнення постійної перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок (повідомлення про неможливість пред`явлення первинних документів через втрату первинних документів зумовлює виникнення абсолютної у часі заборони на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів).
За матеріалами справи 19.01.2023 позивач на підставі підпункту 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України звернувся до відповідача з повідомленням про неможливість пред`явлення/ вивезення/втрату первинних документів (вх. № 3761/6/ЕКПП/76), в якому, зокрема, зазначив про втрату договорів зовнішньо-економічної діяльності за період з 2016 по 2022 роки, вантажно-митних декларацій за період з 2020 по 2021 роки.
Рішенням № 7418/6/20-40-07-11-10 від 17.02.2023 ГУ ДПС у Харківській області відмовило позивачу у застосуванні положень підпункту 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Позивач оскаржив рішення відповідача від 17.02.2023 в судовому порядку (справа № 520/36661/23).
Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом України «Про валюту і валютні операції». 
При цьому суд зазначає, що Закон № 2473-VIII та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики. Правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду не є частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них не розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України.
Підстави для застосування приписів пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, які застосовуються у податкових правовідносинах, до правовідносин у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, які регулюються виключно Законом № 2473-VIII, - відсутні.
На переконання суду, маючи на меті запровадження процедури, ініціювання якої зацікавленою особою, платником податків, призводить до виникнення або тимчасової перешкоди/перепони у здійснені заходів податкового контролю у вигляді документальних перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства законодавець вносив би відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Так, зокрема, маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вніс відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії Постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426.
Тобто, на переконання суду, у разі якби законодавець мав на меті встановити заборону на проведення документальних перевірок щодо дотримання вимог валютного законодавства, відповідні зміни (чи обмеження в проведенні перевірок) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.
З огляду на наведене доводи позивача про те, що дія положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України розповсюджується і на проведення документальних перевірок щодо дотримання вимог валютного законодавства, є помилковим.
Крім того позивачем, як під час перевірки, так і до матеріалів справи, надано контракт від 30.06.2016 за № SGP-SGPOL-EXP, який укладено TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» з компанією SG POLAND Spцlka z ograniczonq odpowiedzialnosciq, Польща.
На відсутність митних декларацій № UA807170/2021/011709 від 02.03.2021, № UA807170/2021/057506 від 03.09.2021, № UA807170/2021/061764 від 21.09.2021, № UA807170/2021/063927 від 29.09.2021, № UA807170/2021/070371 від 25.10.2021, № UA807170/2021/081569 від 07.12.2021 ні під час проведення перевірки, ні під розгляду справи позивач не посилався.
Посилання позивача на висновки судів апеляційної інстанції суд до уваги не бере з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Разом з цим суд зауважує, що у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №380/19031/23 та від 07.02.2024 у справі №500/6701/23, а також у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі №320/9027/23 підставою прийняття судом рішення на користь платників податків було надання підприємствами сертифікатів Торгово-промислової палати, що засвідчують виникнення форс-мажорних обставин. 
Під час проведення перевірки та розгляду цієї справи ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» не посилалось на обставини виникнення форс-мажорних обставин з наданням відповідних доказів.
Доводів щодо незгоди з датами початку нарахування пені та датами закінчення її нарахування позивачем під час розгляду справи не наведено.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на те, що позивач не спростував встановлених актом перевірки порушень та не довів неможливості застосування контролюючим органом фінансових санкцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00401920701 від 17.07.2024 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН".
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" (просп. Героїв Харкова, 274В, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61106, код ЄДРПОУ 37394634) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, код ЄДРПОУ43983495) про скасування рішення залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.