Справа № 523/12595/24
Провадження №2/523/1838/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 
"14" січня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мурманової І.М. 
за участю секретаря судових засідань – Сивак К.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до  ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, -
ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. Представник позивача зазначає, що померла перебувала на обліку в Комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування Пересипського м. Одеса», як одинока особа зі статусом «Дитина війни» з 22.10.2014 року та отримувала послуги у відділенні соціальної допомоги вдома. Відповідно до заяви ОСОБА_2 зазначила, що є одинокою, проживає самостійно, не має родичів. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавалось. До Київської державної нотаріальної контори надійшов лист ОСОБА_1 щодо отримання спадщини. Згідно листа Київська державна нотаріальна контора повідомила відповідача щодо необхідності надання рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`є. Відповідачем не підтверджено право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 підлягає визнанню судом відумерлою. 
На підставі викладеного представник позивача просить: визнати спадщину відумерлою, встановити порядок виконання рішення суду.
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Також, ухвалою суду від 29.07.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 
В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Онищук Ганна Анатоліївна заявила клопотання про зупинення провадження по справі. 
В обґрунтування клопотання представник зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини було задоволено. 
Визнано факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 2018р. по день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Онищук Ганни Анатоліївни про зупинення провадження по справі. Зупинено провадження у справі за позовом Одеської міської ради до  ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 523/3950/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
На адресу суду 20.03.2025 року (вх. № 9867) надійшло клопотання представника позивача Одеської міської ради Сірак В.В. про поновлення провадження у справі. До клопотання про поновлення провадження представник позивача надав копію постанови Одеського апеляційного суду від 18.03.2025 року. 
На підставі викладеного представник позивача просить поновити провадження у справі.
Ухвалою суду від 21 березня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено у справі підготовче засідання. 
Чергове судове засідання призначено на 14 січня 2026 року, сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. 
На адресу суду 14.01.2026 року (вх. № 1684) надійшла заява за підписом представника позивача Корнійчука Миколи Миколайовича про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, згідно якої представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.187). 
Відповідач  ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній» (а.с.185-186). Відповідач відзиву на позов не надала, заперечень з приводу позову не висловила. З будь-якими заявами на адресу суду не зверталась. 
Суд зауважує, що раніше, 21.10.2024 року представник відповідача адвокат Онищук Ганна Анатоліївна приймала участь в підготовчому засіданні, висловила думку щодо забезпечення позову та зупинення провадження у справі, думки щодо позовних вимог не висловила. 
Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся з клопотанням про слухання справи за його відсутності, а відтак, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, не встановлено. 
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 14 січня 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані на підтвердження позовних вимог, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 
Звертаючись до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою, представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. Представник позивача зазначає, що померла перебувала на обліку в Комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування Пересипського м. Одеса», як одинока особа зі статусом «Дитина війни» з 22.10.2014 року та отримувала послуги у відділенні соціальної допомоги вдома. Відповідно до заяви ОСОБА_2 зазначила, що є одинокою, проживає самостійно, не має родичів. З урахуванням викладеного просить: визнати спадщину відумерлою, встановити порядок виконання рішення суду.
Так, згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1450. Свідоцтво про смерть видане Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.20). 
Відповідно до листа-відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 10.07.2024 року наданого на ім`я директора Юридичного департаменту ОМР встановлено, що станом на 31.12.2012 року в КП «БТІ» ОМР наявна інформація про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна; інша частина житла на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.21; 22-31).
Згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 27.06.2024 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації місця проживання – 20.01.1999 року, дата зняття з реєстрації – 21.10.2011 року (а.с.32). 
Зазначена інформація також підтверджується копію поквартирної карточки (а.с.33-34). 
Відповідно до листа-відповіді Департаменту праці та соціальної політики ОМР від 01.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР як отримувач житлової субсидії по листопад 2022 року. 
Померла перебувала на обліку в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Пересипського району міста Одеси» як одинока особа зі статусом «Дитина війни» з 22.110.2014 року та отримувала послуги у відділенні соціального допомоги вдома. 
Відповідно до наказу директора в КУ Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Пересипського району м. Одеси від 26.07.2023 року № 337 ОСОБА_2 знято з обліку у зв`язку зі смертю (а.с.36-37). 
Перебування на обліку підтверджується заявою про прийняття на обслуговування відділенням соціальної допомоги на дому (а.с.38-39), згідно даної заяви зазначено: …«Я одинока, самотньо проживаюча, близьких родичів не маю». 
Встановлено, що Договором № 894 про надання соціальних послуг (п.1 Предмет договору) – Територіальний центр приймає на обслуговування отримувача соціальних послуг Нечипорук Л.М. договір набирає чинності з 21.12.2017 року і діє безстроково (а.с.44-47). 
Доповідною від 26.07.2023 року Директора КУ «Територіальний центр соціального обслуговування» повідомлено, доведено до відома про те, що підопічна ОСОБА_2 1939 року народження, яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48). 
Згідно наказу від 26.07.2023року № 337 «про зняття з обліку підопічних у зв`язку зі смертю» Наказано зняти з обліку відділення соціальної допомоги вдома у зв`язку зі смертю, згідно доповідної завідувача відділення – 3 підопічних, зокрема ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50). 
Судом встановлено, що до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Київською державною нотаріальною конторою м. Одеси, заведено спадкову справу № 736/2023 за заявою ОСОБА_1 . Згідно заяви встановлено, що ОСОБА_1 приймає спадщину після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем якої є у зв`язку з тим, що проживала з померлою однією сім`єю більше 5 років до часу відкриття спадщини (а.с.113-131). 
З даного приводу суд зазначає наступне. 
Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року (справа № 523/3950/24) - заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – задоволено. 
Визнано факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 2018р. по день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.136-138). 
Разом з цим, постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2025 року - апеляційну скаргу Одеської міської ради в особі свого представника ОСОБА_5 задоволено. 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року – скасовано. 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду.
Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження (а.с.152-159). 
Зазначеною постановою встановлено: «…З матеріалів цивільної справи вбачається, що оскільки відсутні інші спадкоємці за законом та за заповітом, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту ОСОБА_1 заінтересованою особою зазначила Одеську міську раду.
Заінтересована особа Одеська міська рада в суді першої інстанції заперечувала проти задоволення заяви та наполягала на залишенні такої без розгляду, що свідчить про її незгоду із заявою та наявність спору про право як з особою, яка претендує на спадкове майно як на відумерлу спадщину.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).
Таким чином, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Враховуючи, що спірні правовідносини про встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 протягом п`яти років до дня смерті останньої виникли у зв`язку з встановленням обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті останнього, що намагається довести за допомогою певних доказів під час розгляду справи.
Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ в порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умови, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17, провадження № 61-15965св19.
Під час розгляду справи Одеська міська рада заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1 і таке є доводами їх апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, оскільки визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.» (а.с. 152-159).
Отже, судом встановлено, що рішення суду, яким було встановлено факт спільного проживання заявника зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, скасовано, а відтак зазначене свідчить про відсутність спадкоємців до майна померлої. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 2ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Розгляд справ про визнання спадщини відумерлою врегульовано Главою9 Розділу ІV ЦПК України.
Відповідно до ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Розглядаючи відповідну заяву та визнаючи спадщину відумерлою, суд констатує сам лише юридичний факт відсутності спадкоємців, а також сплив строку, встановленого ЦК для прийняття спадщини, що у відповідності до вимог закону є підставою для подальшого переходу такої спадщини у власність територіальної громади.
Відповідно до змісту ч. 1ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Так, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у цивільній справі № 753/11965/19 дійшов висновку, що оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника,а за їх відсутності до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а щодо нерухомого майна за його місцезнаходженням.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що рішення суду на підставі якого було встановлено факт проживання зі спадкодавцем скасовано, протягом визначеного законом строку ніхто не звернувся для отримання спадщини після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт померла не складала, спадковий договір не укладала. 
Будь-яких осіб, зареєстрованих за вказаною адресою немає. Тобто, на даний час відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, а також особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття. 
З часу відкриття спадщини сплинуло більше одного року, спадкоємці за законом або заповітом після смерті  ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, рішення суду на підставі якого було встановлено факт проживання зі спадкоємцем однією сім`єю скасовано, відповідачем в рамках даної цивільної справи не подано зустрічного позову про встановлення факту проживання, а також не надано відомостей щодо подання іншого позову про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 , може бути визнана відумерлою спадщиною і має перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини в особі Одеської міської ради.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1268, 1270, 1277, 1280 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 272-273,280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Одеської міської ради до  ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою – задовольнити. 
Визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири загальною площею 48,1 кв.м. житловою площею 29,6 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру загальною площею 48,1 кв.м. житловою площею 29,6 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 26.01.2026р.
Суддя: