Справа № 173/1169/25
Провадження №2/173/74/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
19 січня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді:       Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання     Голованьової К.С,
позивача         ОСОБА_1 ,
відповідача          ОСОБА_2 ,
представника відповідача        ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання та зустрічним позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
ВСТАНОВИВ:
13 травня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року.
Від шлюбу сторони мають спільних дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, пішла з дому в не відомому напрямку, майже не виходила з дітьми на зв`язок, в житті дітей участі не приймала.
Ленінським районним судом м. Дніпра від 04 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей відмовлено.
За доводами позивача за первісним позовом після розірвання шлюбу 06 березня 2025 року він з дітьми продовжував мешкати за адресою їх реєстрації, однак з 17 квітня 2025 року позивач разом з дітьми переїхав до міста Верхівцеве, де вони проживають за адресою АДРЕСА_1 . Натомість донька ОСОБА_6 залишилася проживати за адресою місця реєстрації.
Відповідач є здоровою, працездатною жінкою, яка перебуває на посаді лаборанта бактеріологічного відділення у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до автоматичного розподілу справ справа надійшла в провадження судді ОСОБА_7 .
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 19.05.2025 судом надіслано запит про надання інформації стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 відповідь на який отримано 06.06.2025.
Розпорядженням заступника керівника апарату суду № 307 від 16.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді ОСОБА_7 у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 17.07.2025 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
19 серпня 2025 року від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач за первісним позовом зазначає, що позивачем не зазначено того факту, що вони мають трьох дітей. Так, з відповідачем за первісним позовом проживає донька сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач за первісним позовом зазначає, що вони з донькою залишилися проживати у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує на ту обставину, що обставини, зазначені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки від допомоги дітям вона не ухиляється та в повному обсязі взяла на себе обов`язки щодо сплати за навчання сина ОСОБА_5 , який навчається на контрактній основі в Дніпровському базовому фаховому медичному коледжі. Відповідач за первісним позовом не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем у прохальній частині первісного позову, в зв`язку з чим просить частково відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з неї на утримання синів по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу), у разі підтвердження факту навчання старшим сином.
Крім того, 19 серпня 2025 року від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в порядку ст. 193 ЦПК України.
В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначає, що після розлучення, подружжя припинило подружні стосунки, почали проживати окремо. При цьому, вирішили питання про роздільне проживання дітей. Батько дітей ОСОБА_1 разом зі старшими дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поїхав проживати до свої матері ОСОБА_11 , 1947 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач за зустрічним позовом залишилася проживати за адресою: АДРЕСА_2 , разом з молодшою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що доньці має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що вона одна з врахуванням її витрат на старших дітей не зможе забезпечити належне утримання доньки, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює та має можливість утримання дитини. 
Сама позивачка є військовослужбовцем ЗСУ, військова частина № НОМЕР_2 , отримує грошове забезпечення військовослужбовця рядового складу, та враховуючи її допомогу та поточні витрати на старших дітей, а у разі задоволення первісного позову аліментів на старших дітей, не зможе забезпечити самостійно потреби на забезпечення її та молодшої доньки, що залишилася проживати з нею, на підставі чого просить стягнути з позивача за первісним позовом аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав та вказав про обставини фактично встановлені матеріалами справи, просив суд їх задовольнити, із зустрічними позовними вимогами погодився, однак зазначив, що витрати на правову допомогу, які просить позивач за зустрічним позовом стягнути з нього є не виправдано великими. Зазначив, що відповідач за первісним позовом після розлучення грошових коштів на утримання дітей не надавала, а останній раз пересилала дітям кошти ще будучи з ним у шлюбі, що на думку позивача було їх спільним бюджетом.
Представник відповідача за первісним позовом зазначив, що дитині, на яку позивач за первісним позовом просить стягнути аліменти, через декілька днів виповниться вісімнадцять років.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом зазначила, що дітей вона не покидала, а з дому вимушена була піти через стосунки, які склалися між нею та колишнім чоловіком, через що останній притягався до адміністративної відповідальності. На даний час, як зазначила позивач за зустрічним позовом, щодо позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом відкрито кримінальне провадження за ст. 125 Кримінального кодексу України. Вказала на ту обставину, що на даний час з синами не спілкується, однак фінансово допомагає та сплачує частково навчання сина.
Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши доводи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справ і вирішення спору по суті, зазначає наступне.
Судом встановлено, що з 20 листопада 1998 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року, що підтверджується копією відповідного рішення. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 17 січня 2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 59, в якому батьком дитини зазначений ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого 03 жовтня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1320, де батьком дитини зазначений ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_2 .
Також сторони мають доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 16 червня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 835, батьком якої зазначений ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_2 .
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Актом обстеження домогосподарства АДРЕСА_3 підтверджується факт проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_11 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання відмовлено на тій підставі, що син проживав разом з батьком та перебував на його утримання.
В судовому засіданні встановлено, що донька сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що на час винесення у справі рішення син сторін ОСОБА_5 є повнолітнім, однак в день звернення з первісним позовом до суду останньому було 17 років і 8 місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Суд погоджується з доводами відповідача за первісним позовом, що крім аліментів на синів вона ще має забезпечувати свою доньку, яка перебуває на її утриманні та несе витрати на її повсякденне утримання, виховання та забезпечення необхідних умов для проживання і розвитку. З огляду на це суд вважає обґрунтованими доводи відповідача за первісним позовом щодо наявності у неї додаткового фінансового навантаження, яке має бути враховане при вирішенні спору та визначенні розміру аліментних зобов`язань, з врахуванням чого дійшов висновку, про часткове задоволення в цій частині позовних вимог та стягнення з відповідача за первісним позовом аліментів на утримання сина ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку.
Оскільки на батьків покладено однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дітей, враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом будь-яких заперечень щодо розміру аліментів не надав та в цій частині визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом та стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку.
Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом також встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом ІІ курсу денної форми навчання факультету «Фізики, електроніки та комп`ютерних систем» Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, навчається за рахунок бюджетного фінансування, терміном навчання до 30 червня 2027 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу.
Якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання (ч. 1 ст. 199 СК України).
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20).
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та згоди відповідача за первісним позовом в такому разі з розміром 1/6 частини від заробітку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. При цьому суд бере до уваги вік ОСОБА_4 , факт продовження ним навчання за рахунок бюджетного фінансування, що в сукупності дає підстави для висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог у встановленому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави. А також з відповідача за зустрічним позовом, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню судовий збір на користь держави.
Керуючись статтями7, 8, 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 13 травня 2025 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 років.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Позовні вимоги за зустрічним позовом  ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлений 19.01.2026 р. 
Суддя         О.А. Кожевник