Справа №442/334/26 
Провадження №2/442/624/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області 
в складі:
головуючої судді - Курус Р.І.,
за участю секретаря судових засідань – Фіцяк А.А.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності,-
в с т а н о в и в :
14.01.2026 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить виділити їй в натурі у власність частку із нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна літ.А-2, загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування від 16.09.1967 року. Іншим співвласником будинку є ОСОБА_2 . Решта 1/3частин даного житлового будинку належало ОСОБА_3 , яка у 2018 році запропонувала співвласникам поділити будинок у натурі.
Відповідно до висновку ПП «Архібуд» від 22 серпня 2018 року житловий будинок загальною площею 135,0кв.м, житловою площею 72,9кв.м, розташований у АДРЕСА_1 виділено частки об`єкта в натурі на трьох співвласників: 
-житловий будинок літ.А-1 АДРЕСА_1 (загальна площа 41,7кв.м, житлова площа 18,9кв.м);
-житловий будинок літ.А-2 АДРЕСА_1 (загальна площа 49,3кв.м, житлова площа 25,8кв.м);
-житловий будинок літ.А-3 АДРЕСА_1 (загальна площа 44,0кв.м, житлова площа 28,2кв.м).
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25жовтня 2018 року у цивільній справі №442/5820/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про виділ частки із спільної часткової власності, виділено у власність ОСОБА_3 - 1/3 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинковолодіння як на самостійний цілий об`єкт нерухомого майна загальною площею 41,7кв.м. На підставі даного рішення ОСОБА_3 присвоїла виділеній їй частині будинку адресу - АДРЕСА_1 та зареєструвала право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В подальшому ОСОБА_3 звернулася до суду щодо виділу частки із спільної власності на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року у цивільній справі №442/1222/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про виділ частки із спільної власності на земельну ділянку встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ідеальних частин співвласників згідно 1-го варіанту Висновку експерта №9 від 28.10.2019.На підставі даного рішення суду співвласники зареєстрували право власності на виділені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зокрема, позивачу, на підставі рішення суду у даній справі належить земельна ділянка площею 0,0132га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0290 і земельна ділянка площею 0,0002га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0292, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 08.11.2025.
У 2020 році ОСОБА_3 відчужила належний після виділу житловий будинок на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .
Оскільки співвласники спірного житлового будинку розділили між собою земельні ділянки у відповідності до встановленого порядку користування, то позивач змушена звернутись до суду з позовом про виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності згідно висновку ПП «Архібуд» від 22 серпня 2018 року.
15.01.2026 суддею подано запит до Відділу-центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області щодо реєстрації місця проживання відповідача,/а.с.24/.
22.01.2026 до суду надійшла відповідь з Відділу-центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, згідно якої встановлено місце реєстрації відповідача,/а.с.25/.
Ухвалою судді від 22.01.2026 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 10.02.2026 /а.с.26/.
10.02.2026 відповідачкою подано зустрічний позов (а.с. 28-40), в якому ОСОБА_2 вказує, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Їй, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 1/3 ідеальні частки даного житлового будинку на підставі Договору дарування 1/3 ідеальної частки житлового будинку від 12.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М. Також їй - ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0056га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0289, земельна ділянка площею 0,0057га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0296 і земельна ділянка площею 0,0132га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0290, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2025 року №451827526
За заявою співвласників, ПП «Архібуд» 22 серпня 2018 року встановив технічну можливість поділу вказаного житлового будинку, за висновком якого житловий будинок (загальна площа 135,0кв.м, житлова площа 72,9кв.м), розташований у АДРЕСА_1 , за технічними показниками та при обстежені має три відокремлені входи та може бути поділений та є можливість виділити частки об`єкта в натурі, а тому оскільки інші співвласники здійснювали поділ будинку в судовому порядку, просить суд постановити рішення яким виділити їй - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в натурі у власність частку із нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею - ОСОБА_2 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна літ.А-3, загальною площею площею 44,0кв.м, житловою площею 28,2кв.м у складі: коридору познач. 1-1 площею 5.4кв.м; кухні 1-2 площею 7,0кв.м, санвузла 1-3 площею 3.4кв.м, житлової кімнати 1- 4 площею 16,4кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 11,8кв.м, кухні 1-4 площею 7,6кв.м; підвалу літ.І, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
В підготовче судове засідання сторони не з`явились, проте представник позивача – адвокат Партика О.В. подала суду клопотання (а.с. 41), в якому просить розгляд Спарти здійснювати у її відсутності. Первісний позов підтримує. Підтверджує, що вона ознайомилась із зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Не заперечує щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у їхній відсутності (а.с. 44). Просить прийняти до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. Первісний позов визнають та прость задоволити зустрічний позов. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи питання щодо прийняття зустрічного позову, суд виходить з того, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Отже, приймаючи до уваги, що вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємопов`язані, випливають з одних цивільних правовідносин, а тому спільний їх розгляд є доцільним. Форма і зміст зустрічної позовної заяви відповідає вимогам ст. 194 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне прийняти зустрічний позов та об`єднати його в одне провадження з первісним.
За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки представниками сторін подано заяви про розгляд справи у їхній відсутності, визнання первісного та зустрічного позовів, а відтак, наявні підстави для ухвалення судового рішення. 
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.
Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 (після одруження – ОСОБА_6 ) на підставі Договору дарування від 16.09.1967 є власником 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських прибудов, що знаходиться на АДРЕСА_1 ,/а.с.4-6/.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_2 є власником 1/3 ідеальної частки житлового будинку на АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності,/а.с. 38 зворот/.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25жовтня 2018 року у цивільній справі №442/5820/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про виділ частки із спільної часткової власності, виділено у власність ОСОБА_3 - 1/3 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинковолодіння як на самостійний цілий об`єкт нерухомого майна загальною площею 41,7кв.м. На підставі даного рішення ОСОБА_3 присвоїла виділеній їй частині будинку адресу - АДРЕСА_1 та зареєструвала право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а.с. 8-9. 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року у цивільній справі №442/1222/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про виділ частки із спільної власності на земельну ділянку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85659435) (з врахуванням ухвали від 15.07.2021, а.с. 10-11) встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ідеальних частин співвласників згідно 1-го варіанту Висновку експерта №9 від 28.10.2019.На підставі даного рішення суду співвласники зареєстрували право власності на виділені земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зокрема, ОСОБА_1 на підставі рішення суду у даній справі належить земельна ділянка площею 0,0132га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0290 і земельна ділянка площею 0,0002га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0292, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 08.11.2025, а.с. 12-13.
ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0056 га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0289, земельна ділянка площею 0,0057 га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0296 і земельна ділянка площею 0,0132 га, кадастровий номер 4610600000:01:008:0290, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2025 року №451827526, а.с. 38-39.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 1/3 ідеальні частки даного житлового будинку на підставі Договору дарування 1/3 ідеальної частки житлового будинку від 12.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».
Згідно висновків щодо технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна ПП «Архівбуд1» від 22.08.2018, житловий будинок загальною площею 135,00 кв.м., житловою площею 72,9 кв.м. на АДРЕСА_1 за технічними показниками може бути поділений, оскільки має три відокремлені входи. Є можливість виділити частки об`єкта в натурі. Крім цього, встановлено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси : житловий будинок літ.А-1 АДРЕСА_1 (загальна площа 41,7кв.м, житлова площа 18,9кв.м); житловий будинок літ.А-2 АДРЕСА_1 (загальна площа 49,3кв.м, житлова площа 25,8кв.м); житловий будинок літ.А-3 АДРЕСА_1 (загальна площа 44,0кв.м, житлова площа 28,2кв.м), /а.с.7/.
Отже, вказаним висновком підтверджується наявна технічна можливість щодо виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі належної їм частки із нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Судом встановлено, що визнання відповідачем за первісним та зустрічним позовом не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу за первісним та зустрічним позовом відомі та зрозумілі.
Перешкод, які заважали б виділу майна в натурі, судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 200, 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Первісний позов задоволити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі у власність частку із нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна літ.А-2, загальною площею 49,3кв.м, житловою площею 25,8кв.м у складі: коридору познач. 1-1 площею 8.7кв.м; коридору 1-2 площею 7.2кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 25,8кв.м, кухні 1-4 площею 7,6кв.м; гараж літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. г, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
 
Зустрічний позов задоволити. 
Виділити ОСОБА_2 в натурі у власність частку із нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна літ.А-3, загальною площею площею 44,0кв.м, житловою площею 28,2 кв.м у складі: коридору познач. 1-1 площею 5.4 кв.м; кухні 1-2 площею 7,0 кв.м, санвузла 1-3 площею 3.4 кв.м, житлової кімнати 1- 4 площею 16,4 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 11,8 кв.м, кухні 1-4 площею 7,6кв.м; підвалу літ. І, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 10.02.2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Головуюча суддя Курус Р.І.