Справа № 279/6753/25
Провадження № 2/279/282/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року   

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/6753/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08.12.2024 року близько 11.00 год. ОСОБА_2 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить позивачу на праві власності, а саме: брухт міді масою 12,9 кг., загальною вартістю 4020,54 грн., чим заподіяла матеріального збитку на вищевказану суму та з викраденим з місця події зникла.
Повторно, 12.12.2024 року близько 10:00 год. ОСОБА_2 маючи умисел направлений таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить позивачу на праві власності, а саме: брухт міді масою 10 кг., загальною вартістю 3116.70 грн. та брухт латуні масою 2 кг., загальною вартістю 383,34 грн., чим здіяла матеріального збитку на загальну суму 3500,04 грн., та викраденим з місця події зникла. Після цього викраденим майном з розпорядилася на власний розсуд.
Крім того, повторно, 18.12.2024 року близько 11:00 год. ОСОБА_2 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх і не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить позивачу на праві власності, а саме: брухт міді масою 9 кг., загальною вартістю 2805,03 та 8 акумуляторів від електричного скутера марки «LP6-DZM12 Ah», які вийшли з ладу (АКБ) загальною масою 31 кг., вартістю 713 грн., чим заподіяла матеріального збитку на загальну суму 3518,03 грн., та з викраденим з ця події зникла. Після цього викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_2 завдала матеріального збитку на загальну суму 11038,61 грн. 
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2025 ОСОБА_2 визнано винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 (три) роки. Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.06.2025 року.
Добровільно ОСОБА_2 завданий матеріальний збиток позивачу не відшкодувала, а тому, вона звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 11038 гривень 61 копійку.  
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач належним чином повідомлялась про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримала 20.12.2025 року), відзив на позов та інших заяв не подала. 
Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне:
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно ст. 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Судом встановлено, вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2025 ОСОБА_2 було визнано винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 (три) роки. Вказаний вирок суду набрав законної сили 30.06.2025 року.
Згідно вироку 08.12.2024 року близько 11.00 год., 12.12.2024 року близько 10 год., повторно 18.12.2024 року близько 11 год. ОСОБА_2 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та вона залишається бути непоміченою, прийшла на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та через дверний отвір, де немає дверей, проникла до сарайного приміщення, звідки викрала майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, чим завдала їй матеріального збитку на загальну суму 11038,61 грн. 
Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).
Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно дост. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Суд приходить до висновку, що оскільки винуватість ОСОБА_2 в спричинені матеріальної шкоди ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження у суду не викликає сумніву, вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 11038 (одинадцять тисяч тридцять вісім) гривень 61 копійку матеріальної шкоди. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави - 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач –  ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання/находження:            АДРЕСА_2 , РНОКПП -  НОМЕР_1 .

Відповідач –  ОСОБА_2 , адреса місця проживання/знаходження:            АДРЕСА_3 .

Суддя    Леся НЕДАШКІВСЬКА
копія згідно з оригіналом