Справа № 521/22019/25
Провадження № 3/521/459/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Мазун І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наданих до суду матеріалів справи 05.12.2025р. о 17.40 год. ОСОБА_1 в м. Одесі по вул.Мельницькій,32Б, керуючи т/з КІА SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу у русі т/з Ford д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини в дорожньо-транспортній пригоді не визнав та пояснив, що 05.12.2025р. він рухався в середній смузі по вул.В.Стуса в м.Одесі та на зелений сигнал світлофору та стрілку, яка дозволяла рух, мав почав повертати праворуч на Іванівський шляхопровід. Майже повернувши, відчув удар т/з Ford д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , в ліве заднє крило транспортного засобу. Зазначав, що саме водій т/з КІА SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 повинен був надати йому дорогу та не виконавши цього, саме з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно пп.23б, 10.1 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п.16.6 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Судом встановлено, що вул.Василя Стуса в м.Одесі має по дві смуги руху в кожному напрямку. Перед регульованим перехрестям вул.В.Стуса та Мельницької знаходиться дорожній знак, який дозволяє з середньої смуги руху повертати на Іванівський шляхопровід.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 05.12.2025р. він рухався на т/з КІА SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 в середній смузі по вул.В.Стуса в м.Одесі та на зелений сигнал світлофору та стрілку, яка дозволяла рух, мав почав повертати праворуч на Іванівський шляхопровід. В той же час т/з Ford д.н.з. НОМЕР_3 рухався по вул.В.Стуса, на якій перед перехрестям наявний дорожній знак «Надати дорогу», та також мав намір повернути наліво на Іванівський шляхопровід. Зазначене підтверджується схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка наявна в матеріалах справи.
Згідно зазначених у схемі дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено у т/з Ford д.н.з. НОМЕР_3 пошкоджено лакофарбове покриття переднього правого крила, в т/з КІА SORENTO д.н.з. НОМЕР_2 пошкодження не виявлені. 
Таким чином, судом встановлено, що саме дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини водія т/з КІА SORENTO д.н.з. НОМЕР_2  ОСОБА_1 , оскільки водій т/з Ford д.н.з. НОМЕР_3 повинен був його пропустити та дати можливість закінчити поворот на Іванівський шляхопровід.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.
Крім того, патрульними поліцейськими не вірно визначено порушення п.10.3 Правил дорожнього руху, оскільки в даному випадку необхідно застосовувати п.16.6 Правил дорожнього руху. 
Таким чином, з огляду на викладене, оскільки суду не було надано належних та достовірних доказів вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 9-11, 124, 221, 247, 252, 266, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя       І.А. Мазун