Дата документу 24.12.2025 Справа № 317/5723/23

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН  317/5723/23       Пр. № 22-ц/807/1829/25	Головуючий у 1-й інстанції: Ачкасов О.М.  Повне рішення складено: 11.08.2025 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Кухаря С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря Камалової В.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ОСОБА_1 в особі представника Бєлана Сергія Вікторовича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року у справі за первісним позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (надалі - ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про стягнення суми сплаченої комісії 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулося до суду з вищезазначеним первісним позовом до ОСОБА_1 (т.с.1 а.с.2-4), в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 року у розмірі 52487,66 грн., яка складається з: 18700,60 грн. - строкової заборгованості, 10643,09 грн. - простроченої заборгованості, 5315,12 грн. - нарахованих відсотків, 2967,93 грн. - прострочених відсотків, 1202,90 грн. - комісії, 13658,02 грн. - рахунок простроченої комісії, а також судового збору у розмірі 2684,00 грн.
В обґрунтування свого позову первісний позивач зазначав, що 17.05.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про надання банківських послуг №5/1138696, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 52300 грн. на строк 60 місяців - з 17.05.2019 до 16.05.2024 (включно), з фіксованою процентною ставкою 11,00 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,30 % від суми кредиту. 23.01.2023 року між АТ «Креді Агріголь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір факторингу №3-2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №5/1138696 від 17.05.2019 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором № 5/1138696 від 17.05.2019, у зв`язку з чим станом на 25.09.2023 року виникла заборгованість у розмірі 52487,66 грн.
Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18 лютого 12.2023 року (т.с.1 а.с.108-109) позов ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у цій справі задоволено в повному обсязі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2024 року (т.с.1 а.с.157-158) заяву ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В. про перегляд заочного рішення задоволено, вищезазначене заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2023 року у цій справі скасовано, справу призначеного до розгляду. В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ачкасова О.М. (т.с.1 а.с.160). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.26) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У лютому 2024 року ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В. звернувся до суду з вищезазначеним зустрічним позовом (т.с.1 а.с.186-204), в якому просив стягнути з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на свою користь сплачену суму комісії (комісійної винагороди) за Комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р. за період з 01.06.2019 р. по 28.02.2022 р. в розмірі 36864,38 грн., судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі відповідно до заяви та рахунку, які будуть надані суду пізніше. 
В обґрунтування свого позову зустрічний позивач зазначав, що 17.05.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» укладений комплексний договір №5/1138696, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 52300,00 грн., на строк 60 місяців - з 17.05.2019 до 16.05.2024 (включно). 23.01.2023 року між АТ «Креді Агріголь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір факторингу №3-2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №5/1138696 від 17.05.2019 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». За період з 01.06.2019 р. по 28.02.2022 р. ОСОБА_1 було сплачено комісію, відповідно до п.п.1.3.2 п.1.3 розділу І Кредитного договору в загальній сумі 36864,38 грн. ОСОБА_1 вважає, що сплачена ним за Кредитним договором комісія в сумі 36864,38 грн. має бути стягнута з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на його користь, оскільки вважає зазначений правочин нікчемним.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року (т.с.2 а.с.252-258) первісний позов ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (ЄДРПОУ 41904846) заборгованість за кредитним договором у сумі 13611,02 грн., яка складається з рахунку простроченої заборгованості - 10643,09 грн., рахунку прострочених відсотків - 2967,93 грн. та судовий збір у розмірі 696,01 грн.
В іншій частині позову відмовлено. 
Зустрічний позов  ОСОБА_1 у цій справі задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (ЄДРПОУ 41904846) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму комісії (комісійної винагороди) за Комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р. за період з 01.06.2019 р. по 28.02.2022 р. в розмірі 36864,38 грн., судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, сторони у цій справі подали апеляційні скарги:
-первісний позивач ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у своїй апеляційній скарзі (т.с.3 а.с.1-18) просило рішення суду першої інстанції у цій справі в частині:
- задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми сплаченої боржником комісії в розмірі 36864,38 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гр. скасувати, у задоволенні зустрічних вимог відмовити;
-стягнення заборгованості за первісним позовом змінити, а саме задовольнити позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у повному обсязі, стягнувши загальну суму заборгованості в розмірі 52487,66 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн.
-стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3663,30 грн. за подання апеляційної скарги;
-первісний відповідач ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В.  у своїй апеляційній скарзі (т.с.3 а.с.46-59) просив рішення суду першої інстанції у цій справі в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 39323,14 грн.

В автоматизованому порядку 27.08.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Подліянову Г.С. (т.с.3 а.с.42). Ухвалою апеляційного суду від 28.08.2025 року (т.с.3 а.с.43) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 22.09.2025 року (т.с.3 а.с.64). Ухвалою апеляційного суду від 23.09.2025 року (а.с.65) апеляційну скаргу ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, які було усунуто (а.с.83-85). Ухвалами апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами у цій справі відкрито 23.09.2025 та 30.09.2025 року (т.с.3 а.с.68, 89), дану справу за апеляційними скаргами призначено до апеляційного розгляду (т.с.3 а.с.69, 90).
ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (т.с. 3 а.с. 108-137) та ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В. (т.с. 3 а.с. 138-165) подали відзиви на апеляційні скарги один одного у цій справі.
ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (т.с. 3 а.с. 166-198) також подало відповідь на відзив ОСОБА_1 у цій справі.
Ухвалами апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 217, 258) розгляд цієї справи був призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотань представників ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (т.с. 3 а.с. 204-216, 232-257).
У дане судове засідання повідомлений апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через свого представника (т.с. 3 а.с. 82), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України,  ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 за присутності представника останнього - адвоката Бєлана С.В. (т.с. 3 а.с. 60) та представника ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - Гончаренко І.О. (т.с. 3 а.с. 236-237, остання в режимі відеоконференції).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В. у цій справі підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов частково та зустрічний позов у повному обсязі, керувався ст.ст. 2 - 5, 10 - 13, 18, 58, 62, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 203 - 204, 215, 217, 526 -527, 530, 610, 626,627, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 1, 19, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та виходив із такого.
Факт укладення між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та  ОСОБА_1  кредитного договору підтверджується комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р. (копія - т.с. 1 а.с. 39), згідно якого, 17.05.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про надання банківських послуг №5/1138696, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 52300,00 грн. на строк 60 місяців з 17.05.2019 р. до 16.05.2024 р., з фіксованою процентною ставкою 11,00 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості(комісія) щомісячно, в розмірі 2,30 % від суми кредиту, що також підтверджується пам`яткою клієнту за комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р., Додатком №1 до Комплексного договору №5/1138696 від 17.05.2019 р., заявою-анкетою №0101118-16052019-001 від 16.05.2029 р. на отримання готівкового кредиту «Свобода», заявою на видачу готівки №26768275-1 від 17.05.2019 р., платіжною інструкцією №26768118-1 від 17.05.2025 р. (отримано 50000,00 грн. - надання кредиту згідно кредитного договору),  страховим внеском у сумі 2300,00 грн.,що підтверджується платіжною інструкцією 326768110-3 від 17.05.2019 р., паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту (т.с. 1 а.с. 40-47, 51).
ОСОБА_1 , власноруч підписуючи вказаний договір, додатки до нього, заповнюючи інформацію для видачі кредитної картки, погодився з тим, що уклав з банком кредитний договір, прийняв його умови, відтак зобов`язався погашати заборгованість за рахунком та кредитом у передбачений договором строк.
23.01.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» на підставі договору відступлення права вимоги №3-2023, відступило ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» право грошової вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 53).
Як вбачається з розрахунку, АТ «Креді Агріколь Банк» надало позичальнику обумовлені договором кошти, отже свої зобов`язання за договором виконало.
Згідно з Додатком №5 до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 р., Додатком №1 до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 р. «Реєстр прав вимог №1» від 26.01.2023 р., ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р. (т.с. 1 а.с. 62-73).
Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.09.2023 становить 52487,66 грн., яка складається з: - строкової заборгованості в сумі 18700,60 грн., - простроченої заборгованості в сумі 10643,09 грн., - відсотків, в сумі 5315,12 грн.; прострочених відсотків в сумі 2967,93 грн., - комісії, в сумі 1202,90 грн. та - простроченої комісії в сумі 13658,02 грн., що також підтверджується виписками по особовому рахунку (т.с. 1 а.с. 5-38).
08.06.2023 р. вих.№1859 ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором (т.с. 1 а.с. 54).
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із вимогами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Пункт 1.3.2 спірного договору визначає комісійну винагроду за обслугвування заборгованості, яка становить 2,30 % річних у місяць від суми кредиту. Саме це положення договору у зустрічному позові і оспорює ОСОБА_1 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Оцінюючи доводи зустрічного позову щодо наявності підстав спірного пункту договору (щодо комісії), укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Креді Агріколь Банк", суд першої інстанції керувався тим, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів згідно з ст. 4 ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Пропорційність у цивільному судочинстві (ст. 11 ЦПК України) передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» не враховано, що в цій ж самій постанові від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі №583/3343/19 й постанові Верховного Суду від 15.03.2021 р. в справі №361/392/20, та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи те, що за конкретними встановленими в цій справі обставинами позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між позивачем та банком, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Крім того, вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 р. у справі №496/3134/19, стосувався встановлення у договорі про споживчий кредит плати у вигляді комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що для кваліфікації умови цього договору як оспорюваної чи нікчемної має значення не назва комісії, а її зміст, тобто перелік дій банку, за які він цю комісію передбачив (пункти 19, 33 постанови). Вказане однаково стосується будь-якої комісії незалежно від її назви, в т.ч. і комісії, до якої, ймовірно, включена плата за розрахунково- касове обслуговування.
Наведене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними в постанові від 06.11.2023 р. у справі №204/224/21.
Встановлення (виявлення) судом нікчемності правочину/ договору чи окремих їх умов в мотивувальній частині рішення не вимагає визнання їх недійсними за окремим рішенням суду, у зв`язку з чим посилання ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на те, що умови Кредитного договору або окремі його пункти не визнані в судовому порядку недійсними, є безпідставними та помилковими.
Суд першої інстанції вважав, що не заслуговують на увагу посилання ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на те, що сума, про яку зазначає ОСОБА_1 , нічим не підтверджується, так як ОСОБА_1 не надав жодних квитанцій, які б підтверджували факт сплати ним суми у розмірі саме 36864,38 грн., оскільки сума сплаченої комісії, про стягнення якої ОСОБА_1 просить у зустрічному позові, розрахована на підставі відповідних Виписок з рахунків за період з 17.05.2019 р. по 26.01.2023 р., доданих самим ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»  до первісного позову, на підставі яких ним самим розраховані суми заборгованості за Кредитним договором.
Щодо розміру сплаченої ОСОБА_1 суми комісії за Кредитним договором, судом першої інстанції зазначено, що така сума комісії в загальному розмірі 36864,38 грн. розрахована на підставі Виписки з рахунку  НОМЕР_2  за період з 17.05.2019 р. по 26.01.2023 р., яка додана ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до його позову, і розрахунок такої суми міститься в зустрічному позові (1202,90 + 1203,50 + 13,91 + 1188,99 + 1202,90 + 1202,90 + 112,17 + 2293,63 + 1202,90 + 2405,8 + 1202,90 + 2405,80 + 1202,90 + 5,13 + 2400,67 + 2239,41 + 102,53 + 300 + 1816,0 + 353,66 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 1202,90 + 6,68 + 1973,0 = 36864,38).
В той же час ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»  у відзиві на зустрічний позов зазначає, що сума сплаченої ОСОБА_1 комісії за Кредитним договором становить не 36864,38 грн., а становить 34575,96 грн ., і посилається при цьому на іншу Виписку з рахунку   НОМЕР_3 за період з 17.05.2019 р. по 26.01.2023 р.
Посилання ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» при розрахунку сплаченої ОСОБА_1 суми комісії за Кредитним договором на Виписку з рахунку   НОМЕР_3 суд першої інстанції вважав необґрунтованим, оскільки Виписка з рахунку   НОМЕР_2 , на підставі якої розрахована сума комісії за зустрічним позовом в розмірі 36864,38 грн., стосується лише сум нарахованої та сплаченої комісії, і вказаний у ній номер рахунку присутній в Розрахунку заборгованості, зробленому АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» і доданому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до первісного позову, а Виписка з рахунку   НОМЕР_3 , на яку посилається ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» визначенні ним суми сплаченої комісії в розмірі 34575,96 грн., стосується не лише сум нарахованої та сплаченої комісії, а і всіх інших нарахованих та сплачених платежів за Кредитним договором, і вказаний у ній номер рахунку відсутній в Розрахунку заборгованості, зробленому АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» і доданому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до первісного позову.
Крім того, у відзиві на зустрічний позов відсутній будь-який математичний розрахунок зазначеної ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» суми сплаченої комісії в розмірі 34575,96 грн.
Зокрема, щодо посилання ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності для заявлення вимог про стягнення суми сплаченої ним комісії за Кредитним договором, і зазначає, що строк позовної давності до платежів, здійснених ОСОБА_1 в рахунок погашення комісії/простроченої комісії згідно кредитного договору, сплив, оскільки ОСОБА_1 звернувся з зустрічною позовною заявою 20 лютого 2024 року, а також те, що строк позовної давності по всім платежах, які здійснені ОСОБА_1 в рахунок погашення комісії/простроченої комісії з жовтня 2020 року сплинув та не підлягає стягненню, згідно приписів ст. 261 ЦК України.
Суд першої інстанції вважав такі доводи ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» помилковими та повністю безпідставними, враховуючи таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом 8АК.8-СоУ-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово безперервно продовжувався, в останній раз - до 30 червня 2023 року (карантин було відмінено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. №651 з 01.07.2023 р.). Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУШ-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУІР-19). строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Отже на час (строк) дії установленого на території України карантину з 12.03.2020 р. по 30.06.2023 р. строки, визначені в тому числі статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, було продовжено. У зв`язку з цим, не може визнаватися наявність спливу позовної давності у випадку, якщо закінчення строку для звернення до суду припадало на строк дії карантину. Отже, якщо закінчення строку позовної давності припадало на період після 12.03.2020 р. і до 30.06.2023 р., то він продовжувався до кінця дії карантину, тобто до 30.06.2023 р. Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування статей 256, 257, 258, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 р.) викладені у чисельних постановах Верховного Суду, наприклад, від 25 серпня 2021 року у справі № 914/1560/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 918/964/20, від 31 травня 2021 року у справі № 926/1812/21, від 01.09.2022 р. у справі №910/14346/21, від 07.09.2022 р. у справі №679/1136/21.
Крім того, Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії», а Законом України № 3450-ІХ від 08.11.2023 р. «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» вказаний пункт 19 у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». У зв`язку з цим, не визнається наявність спливу позовної давності у випадку, якщо закінчення строку для звернення до суду припадає в період дії воєнного стану в Україні. Тобто, якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 24.02.2022 р., то він продовжується до кінця дії такого воєнного стану в Україні. Тому, суд першої інстанції вважав, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування позовної давності до зустрічних позовних вимог про стягнення сплаченої суми комісії.
Твердження ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про те, що право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» відповідно до договору відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 р., платежі по погашенню заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 здійснював на рахунки АТ «Креді Агріколь Банк» до укладання договору відступлення права вимоги № 3-2023 від 23.01.2023 р. (останній платіж по погашенню комісії - 22.02.2022 р.), вказані платежі були внесені на розрахункові рахунки АТ «Креді Агріколь Банк» і ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» їх не отримувало, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до періоду укладення Договору відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023р. не приймало ніяких грошових коштів від ОСОБА_1 , а тому, на думку ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», вони не підлягають поверненню саме від ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», суд першої інстанції вважав  необґрунтованими, оскільки вони спростовуються актуальною судовою практикою Верховного Суду з аналогічного питання (стягнення сплаченої за кредитним договором суми комісії не з банку, з яким був укладений цей кредитний договір, а з нового кредитора, з яким банк уклав договір про відступлення права вимоги за таким кредитним договором).
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19 зазначено, що «у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора». В постанові від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у справі, яка переглядається, суди не врахували, що належним відповідачем за позовом боржника про проведення перерахунку заборгованості по договору, якщо він визнаний недійсним в частині, є особа, якій належить право вимоги за цим договором - кредитор, а у випадку заміни кредитора - новий кредитор. В постанові Верховного Суду від 30.11.2023 р. у справі №382/1621/21 зазначено, зокрема, таке: « У справі, що переглядається: суди встановили, що у пункті 1.3.2 кредитного договору № 4/3105938 від 09 січня 2020 року сторони обумовили, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.3.2 кредитного договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашання заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо; пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено; поза увагою апеляційного суду залишилось те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування апеляційний суд не врахував, що надання інших послуг за обслуговування кредиту, не кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору; за таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що пункту 1.3.2 кредитного договору № 4/3105938 від 09 січня 2020 року, яким передбачено сплату ОСОБА_1 комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.3.2 кредитного договору, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; касаційний суд зауважує, що належним відповідачем за позовом боржника про застосування наслідків нікчемності правочину в частині комісії (зокрема, проведення перерахунку заборгованості по договору, чи стягнення коштів сплаченої комісії), є особа, якій належить право вимоги за цим договором - кредитор, а у випадку заміни кредитора - новий кредитор; ОСОБА_1 пред`явив позов про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним до ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк». У прохальній частині зустрічного позову ОСОБА_1 просив: (1) визнати недійсним з моменту укладення пункт 1.3.2 комплексного договору № 4/3105938, укладеного 09 січня 2020 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 , щодо сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 договору; (2) стягнути з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на користь ОСОБА 1 суму сплаченої за період з лютого 2020 року по квітень 2021 року комісійної винагороди в розмірі 31 756,56 грн. Позовних вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» ОСОБА 1 не заявляв; суди встановили, що 05 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно цього договору 11 серпня 2021 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4/3105938 від 09 січня 2020 року, що був укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 , тому ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до позичальника за кредитним договором. Апеляційний суд врахував, що належним відповідачем за позовом боржника про застосування наслідків нікчемності правочину в частині комісії (зокрема, проведення перерахунку заборгованості по договору, чи стягнення коштів сплаченої комісії), є особа, якій належить право вимоги за цим договором - кредитор, а у випадку заміни кредитора - новий кредитор; позовна вимога про стягнення сплаченої комісійної винагороди пред`явлена до неналежного відповідача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (попередній кредитор), тому у задоволенні вказаної позовної вимоги належить відмовити із зазначеної підстави». 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
При зверненні із зустрічним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що встановлена Банком послуга у вигляді «плати за комісійну винагороду» є несправедливою умовою кредитного договору. З 01.06.2019 року по 28.02.2022 року ОСОБА_1 було здійснено сплату щомісячних платежів комісійної винагороди на загальну суму 36864,38 грн. Проте покладення на позичальника обов`язку сплати комісійної винагороди та відповідальності за таку несплату суперечать вимогам закону та заборонено частиною третьою статті 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», частиною першою статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому повинні бути визнані недійсними з моменту укладання договору. При цьому, сума сплаченої комісійної винагороди за період з 01.06.2019 року по 28.02.2022 року в розмірі 36864,38 грн. повинна бути повернена позивачу.
Необґрунтованими, безпідставними та передчасними відповідач вважає також і позовні вимоги щодо стягнення з нього строкової заборгованості в сумі 18700,60 грн. та нарахованих відсотків в сумі 5315,12 грн. (в загальній сумі 24015,72 грн.), тобто сум, строк сплати/погашення яких ще (на момент подання позову) не настав, оскільки вимоги достроково сплатити всю суму кредиту, що залишилась, заявлено/пред`явлено не було. Кредитний договір не містить умов автоматичної зміни строків виконання зобов`язань, в тому числі в разі їх порушення, а додані позивачем до позову кокії документів про такий обов`язок відповідача (достроково повернути всю суму кредиту з процентами) не свідчать та його не встановлюють, в тому числі за відсутності будь-яких доказів їх надсилання на адресу відповідача. 
Враховуючи викладене, доводи зазначені у відзиві ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав необґрунтованими та безпідставними.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що первісний позов ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, підлягає частковому задоволення, а саме, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 13611,02 грн., яка складається з простроченої заборгованості - 10643,09 грн., прострочених відсотків - 2967,93 грн., стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 696,01 грн., в іншій частині позову слід відмовити. 
Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про стягнення суми сплаченої комісії, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки доводи викладені представником ОСОБА_1 повністю підтверджуються матеріалами справи, судовою практикою та спростовують доводи викладені ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», тому суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» сплачену суму комісії (комісійної винагороди) за Комплексним договором №5/1138696 від 17.05.2019 р. за період з 01.06.2019 р. по 28.02.2022 р. в розмірі 36864,38 грн. 
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційних скарг сторін: ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та  ОСОБА_1 в особі представника  Бєлана С.В .  є такими, що дублюють доводи первісного та зустрічного позовів у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію сторін, яку вони та представники останніх вважають такою, що єдино можливою та правильною.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених первісним та зустрічним позивачами позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторін, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Сторони та представники останніх не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх доводів в обґрунтування своїх позицій у цій справі в частині відмови.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційних скарг сторін. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України у цій справі відсутні та зокрема сторонами апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. 
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ОСОБА_1 в особі представника Бєлана С.В. не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133,137, 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни. 
Також, в силу вимог ЦПК України у разі відмови сторонам у задоволенні їх вищезазначених апеляційних скарг, останні не мають права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом саме їх апеляційних скарг апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ОСОБА_1 в особі представника Бєлана Сергія Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 05.01.2026 року, оскільки у період з 01.01.2026 року по 02.01.2026 року суддя-доповідач перебувала у відпустці, у період з 03.01.2026 року по 04.01.2026 року мали місце вихідні дні.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С.	Кухар С.В.	Подліянова Г.С.