Справа № 344/5602/24 
Провадження № 1-кп/344/366/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м.Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 , 
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 , 
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої, 

якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - 

В С Т А Н О В И В : 

Обвинувачена ОСОБА_10 вчинила вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Злочин скоєно за наступних обставин. Так, 11.10.2023 року близько 18-00 год. обвинувачена ОСОБА_10 зустрілась із своєю знайомою ОСОБА_11 в м.Івано-Франківську по вул.П.Орлика. До 23-00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились в кафе «Паб Бір», де вживали алкогольні напої, а після викликали автомобіль таксі, щоб поїхати додому. 
12.10.2023 року близько 00-00 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі таксі під керуванням водія ОСОБА_12 під`їхали до магазину «Пісня», що по вул. Івасюка, 32А, в м.Івано-Франківську, та попросили останнього зупинитись для того, щоб купити сигарети. Вийшовши із автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшли до магазину та побачивши, що двері зачинені почали стукати, однак дверей ніхто не відчиняв. В цей час, на лавці біля магазину сиділа ОСОБА_13 та її колишній чоловік ОСОБА_14 . ОСОБА_14 побачивши, що на стук ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дверей магазину не відчиняють, встав із лавки та підійшов до сходів магазину де стояли останні. ОСОБА_14 ставши на сходи почав вести розмову із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сказавши, щоб не стукали, бо магазин зачинений. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 розпочалась розмова, яка перейшла в словесний конфлікт. В цей час для розмови підійшла ОСОБА_13 , яку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали відштовхувати руками, а ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_11 по руці, щоб та не штовхала його колишню дружину. ОСОБА_13 зійшла зі сходів, а між ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 продовжився словесний конфлікт, який перейшов у шарпанину та штовхання.
Надалі, під час словесного конфлікту ОСОБА_10 вдарила ОСОБА_14 рукою в ділянку грудної клітки, а він у відповідь схопивши ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за одяг та волосся повалив їх на сходи, при цьому нанісши ОСОБА_10 руками легкі тілесні ушкодження в ділянку голови, після чого силою відтягнув дівчат із сходів. В цей час ОСОБА_13 знаходилась неподалік від входу у магазин та дивилась, не приймаючи участі в конфлікті та не спричиняючи будь-кому тілесних ушкоджень. ОСОБА_11 підвівшись пішла до водія таксі ОСОБА_12 та попросила допомогти.
Після цього, між ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 продовжилась словесна перепалка та нецензурна лайка, яку намагались припинити таксист ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . З метою припинення конфлікту із не знайомими дівчатами, ОСОБА_13 почала просити присутніх заспокоїтись та стала перед ОСОБА_14 не підпускаючи таким чином ОСОБА_10 , яка проявляючи агресію, тримаючи в правій руці ножа, який мала при собі, умисно нанесла ним удар ОСОБА_14 в ділянку грудної клітки спричинивши непроникаючу колото-різану рану.
ОСОБА_10 будучи обуреною поведінкою ОСОБА_13 , яка хотіла припинити конфлікт та стала перед нею закриваючи ОСОБА_14 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, за відсутності загрози її життю та правових підстав для позбавлення життя іншої людини, вирішила умисно заподіяти ОСОБА_13 смерть, тобто вчинити вбивство.
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне позбавлення життя іншої людини ОСОБА_10 , діючи з мотиву раптово виниклих неприязних відносин через поведінку потерпілої, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, і бажаючи її настання, тримаючи у правій руці ніж, діючи агресивно, раптово та несподівано для ОСОБА_13 , нанесла ножем один цілеспрямований удар в область грудної клітки потерпілої, ушкодивши життєво важливі органи - легені та серце, що призвело до масивної внутрішньої крововтрати та тяжкого геморагічного шоку.
Після нанесення ОСОБА_13 удару ножем, ОСОБА_14 , який стояв за потерпілою, підбіг до ОСОБА_10 та наніс їй удари ногами та руками поваливши на лавку, а після стягнув з лавки на землю. Потерпіла ОСОБА_13 підійшла до ОСОБА_14 намагаючись припинити конфлікт, однак відчувши що втрачає сили присіла біля магазину де і померла під час надання реанімаційних заходів працівниками швидкої допомоги.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20.11.2023 року смерть потерпілої ОСОБА_13 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням м`яких тканин, пристінкової плеври, лівої легені, серцевої сорочки, серця, яка ускладнились масивною внутрішньою крововтратою та призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку. 
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненому не визнала, зокрема, суду пояснила, що вечором 11.10.2023 року вона зустрілася з ОСОБА_11 та разом перебували в кафе «Паб Бір», спілкувались. В подальшому ОСОБА_11 викликала таксі. Таксист приїхав з якоюсь дівчиною, яка сиділа на передньому сидінні. По дорозі таксист зупинився біля магазину «Пісня», що по вул.Івасюка, 32А в м.Івано-Франківську де обвинувачена з свідком ОСОБА_11 направились до магазину, щоб купити сигарети. Вони підійшли до магазину, постукали у віконечко та чекали на продавця. При цьому, на свою адресу почули нецензурну лексику, щоб вони забирались. Із темноти вийшов потерпілий ОСОБА_14 , який був агресивний і почав їм погрожувати. Потерпіла ОСОБА_13 стояла внизу на сходах. Між ними почалась словесна перепалка в ході якої ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_11 , після чого завдав удару в обличчя обвинуваченій та потягнув її за волосся вниз по сходах. Згодом до них підійшов свідок ОСОБА_12 , запитав, що там відбувається та повернувся до автомобіля таксі. В той момент обвинувачена згадала, що в кишені в неї був ніж, який вона використовувала у волонтерській діяльності. ОСОБА_14 штовхнув обвинувачену і продовжував її бити. Потерпіла ОСОБА_13 постійно знаходилась за їхніми спинами, агресивно поводила себе та підбурювала ОСОБА_14 . На той момент, оскільки було дуже темно, обвинувачена не відчула, що вона комусь завдала удар ножем. Обвинувачена зазначила, що вона не мала наміру вбивати потерпілу, а лише захищалася. ОСОБА_14 продовжував її бити. Після цього, свідок ОСОБА_11 відвела обвинувачену до автомобіля та вони поїхали. Дома обвинувачена побачила, що її одяг дуже брудний. Вона помилася та почала переписуватись з своїми друзями в соціальних мережах. Оскільки обвинувачена була в шоковому стані тому її контакти з друзями вийшли дуже емоційними. ОСОБА_10 підтвердила, що ніж вона не ховала, а поставила до шафи. Жодного наміру вбивати потерпілу в неї не було. Про смерть потерпілої вона дізналася від працівників поліції. 
Незважаючи на те, що обвинувачена свою вину не визнала, її вина у вчиненому доводиться сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів. 
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що потерпіла ОСОБА_13 була його рідною сестрою, проживала в квартирі поряд, та займалась виховання 3 малолітніх дітей. Сестра була спокійною та неконфліктною. 12.10.2023 року близько 00-30 год. до нього зателефонував ОСОБА_14 , та сказав «Ростік, нас порізали». Саме від нього свідок довідався про ножове поранення, яке отримала його сестра. Одягнувшись, свідок побіг до магазину, де побачив сестру, яка лежала і їй вже надавали медичну допомогу. ОСОБА_14 знаходився у машині швидкої допомоги, де йому також надавали допомогу, оскільки мав на грудях поріз від ножа. Потерпілий підтвердив, що після смерті сестри, він забрав трьох дітей до себе на виховання. Потерпілий також підтвердив факт добровільного відшкодування моральної шкоди обвинуваченою, у зв`язку з чим просив цивільний позов залишити без розгляду. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердила, що вона перебуває в дружніх відносинах з обвинуваченою ОСОБА_10 11.10.2023 року вона зустрілась з обвинуваченою та разом вечеряли. Після цього, викликали таксі та поїхали додому. По дорозі вони зупинились біля магазину «Пісня», що по вул.Івасюка, 32А в м.Івано-Франківську купити сигарети. Вийшовши з автомобіля таксі, направились до магазину та постукали у віконечко. В той момент з темноти вони почули в грубій формі слова: "Ідіть геть. Вам нічого ніхто не продасть". Після цього, вони присвітили ліхтариком та побачили чоловіка, який почав агресувати, провокувати та запитав, що вони там роблять. Невідомий чоловік скинув свідка з сходів, відтягнув її та ОСОБА_10 на траву та почав їх бити. Як згодом було встановлено це був ОСОБА_14 . З ним також була жінка, яка їм погрожувала, провокативно ходила біля них позаду, висловлювалася нецензурною лайкою. Після цього свідок побігла до таксиста, щоб той їм допоміг. Таксист запитав, що там відбувається та повернувся в автомобіль. ОСОБА_14 продовжував бити ОСОБА_10 та тягнув її за волосся. Коли конфлікт закінчився, вони поїхали додому, жінка присіла, а ОСОБА_14 залишився з нею. Свідок позбирала з місця події особисті речі ОСОБА_10 (мобільний телефон і гаманець) та передала їх таксисту. ОСОБА_11 підтвердила, що вона не була свідком нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 і обвинувачена їй про це нічого не розповідала. 
Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що 11.10.2023 року він зустрівся із дружиною ОСОБА_13 та того вечора вживали разом пиво. Після цього, обоє пішли на каву до магазину «Пісня», що по АДРЕСА_2 . 12.10.2023 року близько 00-30 год. до магазину прийшли двоє дівчат, серед яких була обвинувачена ОСОБА_10 . Свідок повідомив їм, що магазин зачинено і попросив, щоб вони не стукали. Після цього в них виник словесний конфлікт, який тривав приблизно 10-15 хв. При цьому, обвинувачена першою штовхнула свідка в груди. Між ними почалася штовханина в ході якої обвинувачена нанесла цілеспрямований смертельний удар ножем в груди потерпілої, яка просто стояла поруч. При цьому, потерпіла жодних агресивних та активних дій у відношенні до обвинуваченої не вчиняла, навпаки, намагалася їх заспокоїти. Після цього свідок продовжив битися з обвинуваченою на траві. Також, в ході боротьби обвинувачена завдавала удари ножем в грудну клітку свідку, через що в нього залишились порізи та шрами. Одразу після нанесення цілеспрямованого удару ножем потерпіла ОСОБА_13 відійшла і присіла. Свідок намагався підняти потерпілу і саме тоді побачив кров під одягом. Після приїзду на місце події працівники швидкої допомоги здійснювали реанімаційні заходи, які результату не дали. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що працює таксистом. Вечором 11.12.2023 року двоє дівчат, обвинувачена ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 , зробили замовлення. По дорозі вони попросили зупинитися біля магазину «Пісня», що по вул.Івасюка, 32А в м.Івано-Франківську, щоб купити сигарети. При цьому, дівчата були напідпитку, від них було чути запах алкоголю. Через кілька хвилин до нього звернулась ОСОБА_11 та повідомила, що в них виник конфлікт та попросила його про допомогу. Підійшовши до магазину свідок побачив сильний конфлікт, в ході якого були крики, нецензурна лексика, штовханина. На місці події також була потерпіла, яка поводила себе спокійно, намагалась уникнути конфлікту. Свідок просив припинити конфлікт, але його ніхто не слухав. В руках потерпілої та ОСОБА_14 нічого не бачив. Коли стояв потерпіла сказала, що її щось кольнуло. В руках ОСОБА_10 також ножа не бачив. Після цього, свідок пішов до автомобіля. Через декілька хвилин до автомобіля підійшли обвинувачена ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_15 . При цьому, обвинувачена ОСОБА_10 сильно плакала та сказала, щоб швидко їхати з місця події. Розрахувавшись дівчата залишили в автомобілі на задньому сидінні гаманець. Також свідок підтвердив, що він повертався на місце де був конфлікт, щоб передати мобільний телефон, який забрали дівчата та який належав ОСОБА_14 . Коли він повернувся він побачив потерпілу ОСОБА_13 , яка перебувала на лавці напівсидячи. Про вказану подію по телефону свідок повідомив знайомого працівника поліції. Пізніше ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції гаманець, який ОСОБА_11 залишила в його автомобілі. 
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , працівники патрульної поліції, пояснили, що 12.10.2023 року на службовому автомобілі здійснювали патрулювання міста. Близько опівночі зателефонував таксист ОСОБА_12 та повідомив, що підвозив 2 дівчат, які приймали участь в бійці біля магазину «Пісня». Приїхавши на місце жінці надавали медичну допомогу. Після цього ОСОБА_17 зателефонував до ОСОБА_12 і він дав орієнтування цих двох дівчат, вказавши їх прикмети. Через 15-20 хв. на вул.Йосипа Сліпого виявили свідка ОСОБА_11 . Остання мала ознаки алкогольного сп`яніння, від неї було чути запах алкоголю. Вона помітно хвилювалась та все заперечувала, казала, що не причетна до подій. Тоді свідки відвезли її до магазину «Пісня» де на той час працівники швидкої допомоги продовжували здійснювати серцево-легеневу реанімацію потерпілої ОСОБА_13 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що працювала продавцем в магазині «Пісня», що по вул.Івасюка, 23А в м.Івано-Франківську. 11.10.2023 року до пізнього вечора вона знаходилась на роботі, після чого, зачинившись, залишилась в магазині в якості охоронця. Близько в опівночі 12.10.2023 року вона почула стукіт. Біля магазину невідомі особи сварились між собою, через що свідок, відкривши вікно, сказала, що зараз викличе охорону. Приблизно через пів години в двері постукав чоловік і з словами «вона синя», «мертва», просив викликати швидку допомогу. Саме в цей час свідок розмовляла по телефону із знайомою ОСОБА_19 , яка сказала що викличе швидку. Свідок підтвердила, що вона бачила як потерпіла лежала на землі, приблизно пів години медичні працівники надавали їй допомогу.
Свідок ОСОБА_19 суду підтвердила, шо вона проживає по АДРЕСА_3 . Неподалік її будинку є магазин «Пісня» в якому працює її подруга ОСОБА_18 12.10.2023 року вона телефонувала до ОСОБА_18 , та під час розмови почула звуки та шум. Після цього свідок намагалась викликати швидку допомогу, але ніхто не брав трубку. Тоді свідок зателефонувала в поліцію, і повідомила про подію біля магазину «Пісня».
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що є власником магазину «Пісня», в якому працює продавець ОСОБА_18 , яка 12.10.2023 року знаходилась на роботі. Семе від свідка ОСОБА_18 дізнався що біля магазину був інцидент під час якого загинула жінка. В магазині здійснюється відеозапис, і свідок добровільно надавав слідчому відео із відеокаменр зовнішнього спостереження магазину. 
Допитані в судовому засіданні свідки, працівники екстренної медичної допомоги, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пояснили, що 12.10.2023 року вони знаходились на чергуванні під час якого поступив виклик про ножове поранення на вул.Івасюка в м.Івано-Франківську. Приїхавши на місці вже були працівники поліції, а біля магазину на бруківці лежала дівчина. Свідки почали надавати їй необхідну допомогу, відповідно до протоколу. Реанімаційні заходи здійснювались приблизно 30-40 хв., протягом яких жінка не подавала ознак життя, а тому згодом вони констатували смерть потерпілої. На тілі в районі грудної клітки свідки виявили колото-різану рану, приблизним розміром 2-3 см., крові не було. Оскільки на місці події інший чоловік теж мав ознаки тілесних ушкоджень, вони викликали іншу бригаду медичних працівників, які надавали йому допомогу. Вказаний чоловік повідомляв, що поранили його дружину. 
Свідок ОСОБА_23 підтвердив, що він працює таксистом та 12.10.2023 року вночі стояв біля залізничного вокзалу в м.Івано-Франківську. До нього підійшли працівники поліції та попросили поїхати до магазину «Пісня», що в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка, 32А де він разом з свідком ОСОБА_24 були понятими під час огляду місця події. Свідок підтвердив, що біля лавки лежала дівчина. На її тілі була колота рана. За наслідком слідчої дії був складений відповідний протокол, який свідки підписали. 
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 підтвердив, що він проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_13 . На трупі було виявлено колото-різану рану грудної клітки. Раневий канал проходить зліва на право, зверху вниз, спереду на зад по відношенню до вертикальної осі тіла, довжиною 7,5 см. Тобто удар був спричинений саме зверху вниз. Розмахуючи ножем, при обставинах зазначених ОСОБА_10 , виявлене ножове поранення не могло бути спричинене. Відсутність всіх матеріалів кримінального провадження на час проведення експертизи, не завадили проведенню самої судово-медичної експертизи. Експерт відповів на всі поставлені слідчим запитання. Експерт також підтвердив, що в нього були всі дані, на підставі яких ним було встановлено точну причину смерті потерпілої ОСОБА_13 .
Також, вина обвинуваченої ОСОБА_10 підтверджується іншими зібраними письмовими матеріалами справи, які були предметом дослідження під час судового розгляду. 
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 12.10.2022 року з фото таблицями вбачається, що 12.10.2022 року в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка біля магазину «Пісня» виявлено тіло потерпілої ОСОБА_13 із раневим ушкодженням в ділянці грудної клітки. 
Відповідно до протоколу огляду трупа від 12.10.2023 року, було оглянуто труп потерпілої ОСОБА_26 з виявленими тілесними ушкодженнями в ділянці грудної клітки. 
Відповідно до протоколу огляду від 12.10.2023 року по місцю проживання ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено ніж яким спричинено ножове порання потерпілій, який був захований в шафі серед одягу.
Згідно протоколу огляду предмета від 16.10.2023 року було оглянуто мобільним телефоном обвинуваченої ОСОБА_10 , марки «XIOMI REDMI NOTE 8T» де в месенжерах одразу після вбивства виявлено переписку, яка підтверджує фактичні обставини конфлікту та факт умисних спричинень ножових поранень потерпілій ОСОБА_13 та свідку ОСОБА_14 .
Відповідно до протоколів огляду відеозаписів із зовнішньої камери відеоспостереження та відеозаписами із магазину «Пісня», зафіксовано перебіг конфлікту та спричинення обвинуваченою ОСОБА_10 цілеспрямованого удару в грудну клітку потерпілої ОСОБА_13 , що спричинило смерть останньої. Дані відеоматеріали були предметом детального дослідження в ході судового розгляду.
Протоколом огляду місця події від 12.10.2023 року з фото таблицями, було оглянуто автомобіль марки «Mercedes Bens», д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався свідок ОСОБА_12 та в якому виявлено та вилучено гаманець чорного кольору, пластикову картку «Галка» НОМЕР_3 , пластикову картку «ПриватБанку» № НОМЕР_4 , мікроволокна у вигляді волосся. 
Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання від 12.10.2023 року, свідок ОСОБА_14 впізнав на фото під №2 свідка ОСОБА_11 , яка 12.10.2023 року близько 00-25 год. перебувала біля магазину «Пісня» в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка, 32. 
Відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання від 12.10.2023 року, свідок ОСОБА_14 впізнав на фото під №2 обвинувачену ОСОБА_10 , яка 12.10.2023 року близько 00-25 год. перебувала біля магазину «Пісня» в м.Івано-Франківську по вул.Івасюка, 32. 
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №715 від 12.10.2023 року, смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 . Причиною смерті є проникаюча колото-різана рана грудної клітки зліва, гостра масивна внутрішня кровотеча, ушкодження 4 ребра, пристінкової плеври, лівої легені, серцевої сорочки, серця. 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №849 від 13.10.2023 року, кров із трупа ОСОБА_13 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.
Висновком судово-гістологічної експертизи №1273/23 від 13.11.2023 року визначено характер патологічних змін трупа ОСОБА_13 .
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №93 від 06.12.2023 року, кров, виявлена у піднігтьовому вмісті з обох рук потерпілої ОСОБА_13 могла виникнути або від однієї особи, в крові якої містяться згадані антигени, що не виключає походження даної крові від самої потерпілої ОСОБА_13 , або ж – за рахунок змішування крові двох чи більшої кількості осіб з різним сполученням антигенів А та В ізосерологічної системи АВ0 в їх крові, що в даному випадку не виключає домішок крові свідка ОСОБА_14 , при наявності у нього зовнішньої кровотечі. 
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №92 від 06.12.2023 року, кров, виявлена у змивах обох рук потерпілої ОСОБА_13 могла виникнути або від однієї особи, в крові якої містяться згадані антигени, що не виключає походження даної крові від самої потерпілої ОСОБА_13 , або ж – за рахунок змішування крові двох чи більшої кількості осіб з різним сполученням антигенів А та В ізосерологічної системи АВ0 в їх крові, що в даному випадку не виключає домішок крові свідка ОСОБА_14 , при наявності у нього зовнішньої кровотечі. 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №926 від 21.11.2023 року, кров потерпілої ОСОБА_13 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. Кров свідка ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на спортивній кофті, куртці, спортивних штанах, трусах, бюстгальтері потерпілої ОСОБА_13 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах виявлені антигени А і В за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином, кров, що виявлена на вищезазначених речових доказах, може належати особі (особам) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належності крові потерпілій ОСОБА_13 . У випадку змішування крові двох і більше осіб в одних і тих же слідах можливість домішку крові свідка ОСОБА_14 також не виключається.
Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №715 від 20.11.2023 року, смерть ОСОБА_13 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням м`яких тканин, пристінкової плеври, лівої легені, серцевої сорочки, серця, яка ускладнились масивною внутрішньою крововтратою та призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку далі. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, які могли свідчити про можливу боротьбу чи самооборону не виявлено. 
Відповідно до висновку судово-медико-криміналістичної експертизи №143 від 09.11.2023 року, на шматку шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва від трупа ОСОБА_13 виявлено одну колото-різану рану, яка заподіяна плоским колючо-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа. 
Відповідно до висновку судово-медико-криміналістична експертизи №7 від 12.02.2024 року, на передній поверхні куртки зліва, спортивній куртці зліва потерпілої ОСОБА_13 виявлено по одному колото-різаному пошкодженню, які за розташуванням зіставляються між собою та ділянкою колото-різаної рани грудної клітки та утворились від одного удару плоским колючо-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, поданий на експертизу. 
Відповідно до висновку судово-дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/109-23/12980-Д від 06.11.2023 року, на поверхнях наданого на дослідження газового балончика з написом «ТЕРЕН», що виявлений та вилучений в ході огляду місця події, слідів пальців рук чи долоней рук не виявлено. 
Відповідно до висновку судово-молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-23/12989-БД від 10.01.2024 року, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до висновку судово-молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-23/13006-БД від 12.01.2024 року, на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж виявлені поодинокі клітини з ядрами, крові людини не виявлено. 
Відповідно до висновку судово-молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-23/12990-БД від 12.01.2024 року, на наданій для дослідження куртці крові людини не виявлено. 
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №89 від 14.11.2023 року, при судово-цитологічному дослідженні змивів з обох рук обвинуваченої ОСОБА_10 клітинні елементи людини не знайдені. 
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №90 від 23.11.2023 року, при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту правої руки обвинуваченої ОСОБА_10 знайдено рогові лусочки (без`ядерні епітеліальні клітини), походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш вірогідним. Кров в піднігтьовому вмісті рук обвинуваченої ОСОБА_10 не знайдена. 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №924 від 16.11.2025 року, в слідах на кофті та штанах обвинуваченої ОСОБА_10 кров не виявлена. 
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №544 від 16.10.2023 року, у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: 2 садна в ділянках голови, 1 садно в ділянці голови, 2 садна в ділянці шиї, 1 садно в ділянці грудної клітки, 1 синець в ділянці лівого плеча, 2 садна в ділянці лівого передпліччя, 2 синці в ділянках правої руки, 1 садно в ділянці лівого колінного суглобу, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими предметами у вказані ділянки тіла так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. При проведенні судово-медичної експертизи обвинуваченої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження в ділянках обох рук та лівої ноги, які могли утворитись внаслідок боротьби чи самооборони. 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №921 від 07.11.2023 року, кров ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.
Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №91 від 06.12.2023 року, виявлена у змивах обох рук свідка ОСОБА_14 могла виникнути або від однієї особи, в крові якої містяться згадані антигени, що не виключає походження даної крові від потерпілої ОСОБА_13 , або ж – за рахунок змішування крові двох чи більшої кількості осіб з різним сполученням антигенів А та В ізосерологічної системи АВ0 в їх крові, що не виключає домішок крові самого свідка ОСОБА_14 , при наявності у нього зовнішньої кровотечі. 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №922 від 21.11.2023 року, кров виявлена на куртці свідка ОСОБА_14 може належати особі (особам) групи А з ізогемалютиніном анти-В або АВ за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належності крові, як свідку ОСОБА_14 , так і потерпілій ОСОБА_13 . 
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №923 від 21.11.2023 року, кров виявлена на футболці, що вилучена в ході огляду місця події, може належати особі (особам) групи А з ізогемалютиніном анти-В або АВ за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належності крові, як свідку ОСОБА_14 , так і потерпілій ОСОБА_13 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №561 від 24.11.2023 року, у ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: рана в ділянці грудної клітки зліва (про що свідчить наявність рубця в цій ділянці), садно в ділянці обличчя (про що свідчить наявність на вказаній ділянці рожевого епідермісу), синець в ділянці грудної клітки зліва, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вище вказані ділянки тіла так і при ударах вказаними ділянками тіла до тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №62/561-Д23 від 28.02.2024 року, у ОСОБА_14 виявлені наступні тілесні ушкодження: непроникаюча колото-різана рана в ділянці грудної клітки зліва (про що свідчить наявність рубця в цій ділянці), згідно даних судово-медико-криміналістичної експертизи утворилася від дії колючого предмета (вістря) (про що свідчить характер пошкоджень, виявлених на куртці та футболці, а саме форма пошкоджень та характер їх країв); садно в ділянці обличчя (про що свідчить наявність на вказаній ділянці рожевого епідермісу), синець в ділянці грудної клітки зліва, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вище вказані ділянки тіла так і при ударах вказаними ділянками тіла до тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, які могли б свідчити про можливу боротьбу чи самооборону не виявлено. 
Відповідно до висновку судово-медико-криміналістичної експертизи одягу свідка ОСОБА_14 та ножа №6 від 14.02.2024 року, на лівому борті куртки виявлено одне колоте пошкодження, яке за розташуванням зіставляється з ділянкою пошкодження на передній поверхні футболки зліва та ділянкою рубця на передній поверхні грудної клітки зліва та заподіяне від одного удару колючим предметом. Наявність у ножа, поданого на експертизу, ознак колючого предмета (вістря) та ріжучого предмета (леза) не виключає можливості заподіяння ним колотих та різаних пошкоджень, виявлених на куртці та футболці. 
Предметом детального дослідження в судовому засіданні були речові докази, зокрема, одяг потерпілої ОСОБА_13 на якому виявлено колото-різане пошкодження, та ніж, яким нанесено смертельне поранення потерпілій. 
Отже, в процесі повного дослідження доказів, судом достовірно встановлено, що 12.10.2023 року близько 00-00 год. обвинувачена ОСОБА_10 разом з свідком ОСОБА_11 на автомобілі таксі під керуванням свідка ОСОБА_12 приїхали до магазину «Пісня», що по вул.Івасюка, 32А в Івано-Франківську. Біля вказаного магазину знаходився свідок ОСОБА_14 разом зі своєю дружиною, потерпілою ОСОБА_13 . Між обвинуваченою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_14 виник конфлікт в ході якого обвинувачена штовхнула свідка і між ними почалася бійка. На місці події потерпіла ОСОБА_13 не приймала жодних активних дій щодо участі у вказаному конфлікті, а навпаки намагалась заспокоїти їх. Будучи обуреною поведінкою ОСОБА_13 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, за відсутності загрози її життю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці ніж, діючи агресивно, раптово та несподівано для потерпілої, нанесла ножем один цілеспрямований удар в область грудної клітки ОСОБА_13 , ушкодивши життєво важливі органи - легені та серце, що призвело до масивної внутрішньої крововтрати та тяжкого геморагічного шоку, в результаті чого настала смерть потерпілої. Вказані обставини, повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , письмовими матеріалами справи, зокрема, відеоматеріалами з камер зовнішнього спостереження магазину «Пісня».
В судовому засіданні сама обвинувачена ОСОБА_10 не заперечувала про існування в неї конфлікту з свідком ОСОБА_14 , що мав місце 12.10.2023 року біля 00-00 год. неподалік магазину «Пісня». Показання обвинуваченої ОСОБА_10 , що вона не відчула сам удар ножем, який був спричинений потерпілій, а тому вона не мала наміру позбавляти її життя, на переконання суду є неспроможними, які не відповідають обставинам справи та направлені виключно на уникнення обвинуваченою кримінальної відповідальності за вчинені нею неправомірні діяння. 
При цьому суд звертає увагу, на те, що жодної необхідності у використанні ножа у ситуації, яка склалася в обвинуваченої не було. Спричинення обвинуваченої цілеспрямованого удару потерпілій ОСОБА_13 був раптовий, несподіваний для потерпілої, зверху вниз, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №715 від 20.11.2023 року, відповідно до якої смерть ОСОБА_13 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням м`яких тканин, пристінкової плеври, лівої легені, серцевої сорочки, серця, яка ускладнились масивною внутрішньою крововтратою та призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку далі. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, які могли свідчити про можливу боротьбу чи самооборону не виявлено. Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 . 
Суд звертає увагу, що з суб`єктивної сторони умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом – коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання. 
Розглядаючи вказане провадження, при вирішенні питання про умисел обвинуваченої, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння обвинуваченою ОСОБА_10 , зокрема враховує спосіб, знаряддя злочину, характер спричиненого ножового поранення в життєво важливу ділянку тіла потерпілої, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події та після неї. 
Також, суд звертає увагу, що потерпіла не здійснювала будь-яких протиправних суспільно-небезпечних дій по відношенню до обвинуваченої, окрім як намагалась припинити конфлікт словесно, саме обвинувачена ОСОБА_10 є ініціатором конфлікту з потерпілою в якої не було жодних знарядь нападу чи зброї, саме обвинувачена діяла агресивно по відношенню до потерпілої, в момент спричинення смертельного удару потерпілій ніхто не здійснював посягання на життя чи здоров`я обвинуваченої, а неправомірні дії щодо обвинуваченої з боку свідка ОСОБА_14 були припинені ним самостійно після нанесення легких тілесних ушкоджень обвинуваченій на сходах біля магазину, що свідчить про відсутність необхідної оборони у Кушнір від дій потерпілої чи свідка ОСОБА_14 .
Спричинення свідком ОСОБА_14 , в ході конфлікту, обвинуваченій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду від 16.07.2024 року, жодним чином не спростовує винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у спричинення смерті потерпілої ОСОБА_13 , яка активних дій в конфлікті не приймала, її поведінка жодним чином не загрожувала обвинуваченій. 
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №111 від 30.01.2024 року, обвинувачена ОСОБА_10 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_10 психічними захворюваннями не страждала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_10 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_10 під час інкримінованих дій в стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави стану сильного душевного хвилювання, не перебувала. 
Суд ще раз звертає увагу на те, що завдана потерпілій ОСОБА_13 рана була спричинена у життєво важливу ділянку тіла – грудну клітку, а відповідно до висновку судово-медичної експертизи №715 від 20.11.2023 року, смерть ОСОБА_13 настала від проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням м`яких тканин, пристінкової плеври, лівої легені, серцевої сорочки, серця, яка ускладнились масивною внутрішньою крововтратою та призвело до розвитку тяжкого геморагічного шоку. Саме тому, суд вважає, що вчиняючи кримінальне правопорушення обвинувачена діяла з прямим умислом на позбавлення життя потерпілої.
Про умисел обвинуваченої направлений на позбавлення життя потерпілої вказує поведінка обвинуваченої ОСОБА_10 , яка після нанесення смертельного удару ножем в серце, досягнувши своєї мети покинула місце вчинення злочину, і швидко направилась додому де витерла із ножа всі сліди злочину та заховала його до шафи в одязі, сама помилася та здійснювала переписку в соціальних мережах з друзями де визнала факт спричинення ножового поранення іншій особі. Посилання обвинуваченої, що ця переписка носила емоційний характер, при досліджених в судовому засіданні доказах, є неспроможною та не береться судом до уваги. 
В судовому засіданні судом було детально проаналізовано позицію сторони захисту на те, що дії обвинуваченої не були умисними, направленими на позбавлення життя потерпілої, а тому суду слід розглянути версії про те, що ОСОБА_10 могла вчинити або вбивство через необережність ( ст.119 КК України), вбивство в стані сильного душевного хвилювання (ст.116 КК України), або ж в стані необхідної оборони (ст.36, ст.118 КК України). 
При цьому, на переконання суду, позиція захисту з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів не відповідає обставинам справи, з наступних підстав. 
Зокрема, суд звертає увагу на те, що розмежування умисного вбивство (ст. 115 КК України) від вбивства через необережність (ст. 119 КК України) відбувається саме через суб`єктивну сторону (умисел) та обставини, вказуючи, що умисне вбивство передбачає прямий або непрямий умисел на позбавлення життя, тоді як вбивство через необережність (якщо смерть настала внаслідок непередбачуваного падіння після удару) – це не передбачення, але можливість передбачити наслідки.
Також, на відміну від умисного вбивства, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння – захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання. 
Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. 
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК).
Водночас право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Необхідна оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання або за наявності реальної загрози заподіяння шкоди тому, хто обороняється. Для з`ясування цього необхідно врахувати поведінку нападаючого, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають підстави особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну. 
При розгляді даного провадження суд ще раз звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_13 жодних суспільно небезпечних, активних дій, які б загрожували ОСОБА_10 , не вчиняла, що виключає можливість застосування до обвинуваченої вимог ст.36 КК України та кваліфікації її дій за ст.118 КК України. 
Також, суд звертає увагу на те, що розмежування умисного вбивства (ст.115 КК України) та вбивство в стані сильного душевного хвилювання (ст.116 КК України) відбувається за об`єктивними та суб`єктивними ознаками. Зокрема, для ст.116 КК України необхідна провокація потерпілого (жорстоке поводження, систематичні знущання, приниження честі і гідності особи, тяжка образа), що викликає фізіологічний афект (психологічний критерій), а не просто емоційний стан. Також, важливе значення мають індивідуально-психологічні особливості особи, потрібне глибоке приниження гідності та доказ цього приниження, підтверджений експертизою.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №111 від 30.01.2024 року, обвинувачена ОСОБА_10 під час інкримінованих дій в стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави стану сильного душевного хвилювання, не перебувала. 
Саме тому, ще одна версія сторони захисту про те, що обвинувачена на час вчинення кримінального правопорушення могла перебувати в стані афекту (сильного душевного хвилювання) в повній мірі спростовується згаданим вище висновком експертизи та даними про поведінку обвинуваченої в процесі вчинення суспільно небезпечного діяння та вже після його вчинення, а також поведінку самої потерпілої ОСОБА_13 . 
Також, суд звертає увагу на те, що слідів крові потерпілої та ДНК самої ОСОБА_10 на ножі в ході проведення судово-молекулярної експертизи не виявлено, що свідчить про те, що сліди злочину ретельно приховувались обвинуваченою шляхом протирання ножа. Згадана обставина додатково вказує на умисний характер дій обвинуваченої, яка розуміла характер своїх неправомірних дій, та передбачала їх наслідки.
З врахуванням згаданого вище, суд вважає, що обвинувачена, завдаючи потерпілій ОСОБА_13 цілеспрямований удар ножем в життєво-важливу ділянку тіла (грудну клітку), в повній мірі усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачала їх наслідок – смерть потерпілої. Вказані обставини свідчать про її умисний характер, що також підтверджує правильну кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченої саме за ч.1 ст.115 КК України. 
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, при вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення поза розумним сумнівом, визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (відповідно до постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17).
У даному кримінальному провадженні, перевіривши позицію, як обвинувачення так і всі версії сторони захисту, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доведено поза розумним сумнівом.
Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ст.115 ч.1 КК України, оскільки вона вчинила вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд також виходить з вимог ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Також, при призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які характеризують особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачена приймала участь у різних громадських ініціативах, займалася волонтерською діяльністю, потерпілі наполягають на призначенні обвинуваченій суворого покарання. 
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_10 є відшкодування шкоди потерпілим. 
Обставин, що обтяжують обвинуваченій покарання судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_10 покарання в межах санкції ст.115 ч.1 КК України, зокрема, у виді позбавлення волі, так як вказане покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових злочинів.
У зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди, цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та цивільний позов ОСОБА_28 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 375 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_10 – тримання під вартою – залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_10 рахувати з 12 жовтня 2023 року, з моменту затримання. 
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_10 в користь держави 46485 (сорок шість тисяч чотириста вісімдесять п`ять) грн. 38 коп. за проведення судових експертиз.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та цивільний позов ОСОБА_28 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Долю речових доказів вирішити наступним чином: всі відео файли, що містяться на оптичних дисках, мобільний телефон, марки «XIOMI REDMI NOTE 8T» на якому збережена переписка обвинуваченої – залишити при матеріалах кримінального провадження; мікроволокна у вигляді волосся, предмет схожий на ніж із маркуванням «BROWING», поліетиленовий пакет, дві пляшки із пивом, пачку від сигарет, пляшку горілки, газовий балончик, сережку, чоловічу футболку із слідами речовини бурого кольору, два паперові стакани та багет, відповідно до постанови про визнання речей та предметів речовими доказами від 12.10.2023 року, зразки крові та одяг потерпілої ОСОБА_13 , зразок букального епітелію, зрізи нігтьових пластин, відбитки пальців рук, змиви з рук обвинуваченої ОСОБА_10 , відбитки пальців рук та зразок крові ОСОБА_14 , відбитки пальців рук ОСОБА_11 , відповідно до постанови про визнання речей та предметів речовими доказами від 26.10.2023 року – знищити; одяг обвинуваченої ОСОБА_10 а саме кофту чорного кольору, штани джинсові чорного кольору – повернути обвинуваченій ОСОБА_10 ; гаманець чорного кольору, пластикову картку «Галка» №010010206, пластикову картку «Приват Банк» – повернути ОСОБА_14 ; жіночу сумку – повернути представнику потерпілого – ОСОБА_7 . 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуючий суддя ОСОБА_29 

Судді ОСОБА_30 

ОСОБА_31