П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4229/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
14 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.06.2025 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28 грудня 2022 року, винесену Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області щодо ОСОБА_1 .
Стягнуто з Головного управління ДПС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 1728 грн 93 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи відсутність клопотань сторін про розгляд справи за їх участі, а також, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно реєстраційних даних платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.05.2015 зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер державної реєстрації 20380000000039134; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання позивача: АДРЕСА_2 .
Згідно з реєстраційними даними платника позивач 30.03.2021 за власним рішенням здійснив процедуру припинення підприємницької діяльності.
Відповідно витягу з реєстру територіальної громади від 01.08.2024, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживає за адресою АДРЕСА_1 .
02.08.2022 ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято наказ №1122-п “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 ”, відповідно до якого наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з 10.10.2022 тривалістю 5 робочих днів за період з 01.01.2017 по 30.03.2021 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 30.05.2015 по 30.03.2021.
На підставі наказу від 02.09.2022 №1122-п відповідачем видано повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04 про проведення з 10.10.2022 документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 .
Наказ від 02.08.2022 №1122-п та повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04 відповідачем надіслано позивачу листом від 02.09.2022 №6075/6/24-13-24-04 за адресою: АДРЕСА_3 . Однак вказаний лист повернутий підприємством зв`язку з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.
02.09.2022 ГУ ДПС у Чернівецькій області направлено позивачу лист “Про надання документів” №6076/6/24-13-24-04. Вказаний лист направлено за адресою: АДРЕСА_3 . Однак цей лист повернутий з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.
У зв`язку з ненаданням позивачем на лист відповідача від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04 затребуваних документів, відповідач склав акт про ненадання документів від 12.10.2022 №416/Ж6/24-13-24-04-06/ НОМЕР_1 .
Наказом від 14.10.2022 №1346-п “Про продовження строків проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 ” продовжено строк проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з 17.10.2022 тривалістю 2 робочих дні.
Наказ від 14.10.2022 №1346-п відповідачем надіслано позивачу листом від 14.10.2022 №7412/6/24-13-24-04 за адресою: АДРЕСА_3 . Проте вказаний лист повернутий з позначкою “за закінченням терміну зберігання”.
В період з 10.10.2022 по 05.10.2022 ГУ ДПС у Чернівецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.01.2017 по 30.03.2021 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 30.05.2015 по 30.03.2021.
За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення:
- підпунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не представлено для перевірки первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства;
- порушення пунктів 294.2, 294.6 статті 294 та пункту 296.2 статті 296 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме: платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 , не подано податкову декларацію платника єдиного податку 2 групи за 2021 рік (1 шт.);
- підпунктів 177.4.5, 177.4.2 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період 01.10.2019 по 31.12.2020 в сумі 429112,21 грн, в тому числі за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 в сумі 111048,96 грн, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в сумі 318 063,25 грн;
- підпунктів 1.2, 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), з урахуванням змін, внесених Законом №71-ІІІ Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 – не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період 01.10.2019 по 31.12.2020 в сумі 35759,35 грн, в тому числі за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 в сумі 9254,08 грн, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в сумі 26505,27 грн;
- пункту 4 частини другої статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” № 2464-VI від 08.07.2010 (із змінами та доповненнями), пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 435 – платником податків – фізичною особою ОСОБА_1 несвоєчасно подано звіти про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2015, 2016 (2 шт);
- пункту 2 статті 7 розділу III Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” №2464-VI від 08.07.2010 та Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” - платником податків – фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму нарахування суми єдиного соціального внеску з 01.10.2019 по 31.12.2020 на загальну суму 172892,72грн, в тому числі за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 в сумі 38558,52 грн, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 в сумі 134334,20 грн;
- пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), пункту 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 - платником податків – фізичною особою ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП.
Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/ НОМЕР_1 відповідачем надіслано позивачу листом від 26.10.2022 №7857/6/24-13-24-04 за адресою: АДРЕСА_3 , однак вказаний лист повернутий з позначкою “за закінченням терміну зберігання”.
На підставі акту від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/ НОМЕР_1 відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення від 28.12.2022 №00000/5802/Ж10/24-13-24-04, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 536390,26 грн (429112,21 грн – за податковим зобов`язанням, 107278,05 – штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та від 28.12.2022 №00000/5801/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 44699,18 грн (35759,35 грн – основного платежу, 8939,83 грн – штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
Також відповідачем винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість у сумі 172892,72 грн.
Не погоджуючись із указаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно реєстраційних даних платника податків ОСОБА_1 з 30.05.2015 зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . Із реєстраційних даних платника слідує, що позивач 30.03.2021 за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність.
Отже, адресою ОСОБА_1 як фізичної особи в розумінні пункту 42.2. статті 42 ПК України після припинення ним 30.03.2021 підприємницької діяльності є адреса його місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
Як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, наказ від 02.08.2022 №1122-п, повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04 та “Про надання документів” відповідачем надіслано позивачу листами від 02.09.2022 №6075/6/24-13-24-04 та від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04 за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 . Проте вказаний лист повернутий підприємством зв`язку з позначкою “за закінченням терміну зберігання”.
Враховуючи зазначене вище в сукупності слідує, що наказ від 02.08.2022 №1122-п, повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04, лист “Про надання документів” були надіслані відповідачем за неналежною адресою, а, відтак, відповідачем було порушено вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК України в частині дотримання необхідних умов для проведення позапланової невиїзної перевірки, а саме: вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Суд першої інстанції зазначив, що через один рік і п`ять місяців після припинення підприємницької діяльності у позивача був відсутній обов`язок перебувати за колишньою адресою здійснення підприємницької діяльності.
Крім того, надсилання за неналежною адресою позивачу листа “Про надання документів” від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04 позбавило останнього можливості виконати вимоги пункту 85.2 статті 85 ПК України та надати контролюючому органу витребувані первинні бухгалтерські документи.
Вказане призвело до того, що відповідачем при здійсненні перевірки не надавалась оцінка первинній бухгалтерській документації позивача, яка б могла підтвердити або ж спростувати висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/2835111055, на підставі якого прийнято, в тому числі, оскаржувану у цій справі Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022 року.
Вказані порушення процедури проведення перевірки свідчить про те, що позивач був позбавлений можливості знати та розуміти, що відносно нього податковим органом проводиться перевірка, надати документи та пояснення під час проведення перевірки, спростувати та заперечити висновки акту перевірки про допущення ним порушень податкового законодавства, що, на переконання суду, є достатньою підставною для визнання протиправною та скасування оскаржуваного рішення.
У ході судового розгляду цієї справи відповідачем не спростовано доводів позову про порушення податковим органом процедури проведення перевірки позивача.
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції також зважає і на те, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022 фактично є пов`язаною із вимогами у справі №600/4181/24-а про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.12.2022 №00000/5802/Ж10/24-13-24-04 та №00000/5801/Ж10/24-13-24-04, якими збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з податку доходи фізичних осіб та військового збору, що стало наслідком винесення відповідачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року в адміністративній справі №600/4181/24-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області від 28.12.2022 №0000/5802/Ж10/24-13-24-04, від 28.12.2022 №0000/5801/Ж10/24-13-24-04.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 року у справі №600/4181/24-а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року - без змін.
Отже, зважаючи на визнання незаконними та скасування в судовому порядку рішень, якими збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання з податку доходи фізичних осіб та військового збору, що стало наслідком винесення оскаржуваної у цій справі вимоги про сплату боргу (недоїмки), то, відповідно, така вимога також є протиправною та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Тобто, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд першої інстанції вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваного рішення та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову. Натомість доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Його висновки, на підставі яких винесено оскаржувану вимогу, спростовуються обставинами, встановленими у судовому рішенні, яке набрало законної сили, у справі №600/4181/24-а.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. (застосовується редакція чинна на момент подання податкової накладної).
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України щодо відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI від 10.12.2020 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Як передбачено пунктами 2, 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення таким поняттям:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Згідно з абзацом першим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 до платників єдиного внеску віднесено також й фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
- для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року в адміністративній справі №600/4181/24-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області від 28.12.2022 №0000/5802/Ж10/24-13-24-04, від 28.12.2022 №0000/5801/Ж10/24-13-24-04.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 у справі №600/4181/24-а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року - без змін.
В свою чергу, як вбачається з акту перевірки від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/2835111055 вимога про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022 та податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області від 28.12.2022 №0000/5802/Ж10/24-13-24-04, від 28.12.2022 №0000/5801/Ж10/24-13-24-04 є пов`язані між собою.
Разом з цим, в межах справи №600/4181/24-а судами встановлено, що наказ від 02.08.2022 №1122-п, повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04, лист «Про надання документів» були надіслані відповідачем за неналежною адресою, а, відтак, відповідачем було порушено вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК України в частині дотримання необхідних умов для проведення позапланової невиїзної перевірки, а саме: вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Через один рік і п`ять місяців після припинення підприємницької діяльності у позивача був відсутній обов`язок перебувати за колишньою адресою здійснення підприємницької діяльності. Крім того, суд зазначає, що дослідженням конверту, яким здійснювалось направлення листів від 02.09.2022 №6075/6/24-13-24-04 та від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04, встановлено, що в ньому зазначена адреса здійснення позивачем підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 . Однак, у вказаній адресі міститься виправлення від руки, а саме слово «вул.» закреслено та замість нього написано «пр.». В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що вказане виправлення здійснено працівниками підприємства поштового зв`язку. (т.2 а.с. 66). Однак, все подальше листування з платником податків відповідач продовжував здійснювати за неналежною адресою, при цьому суд звертає увагу на ту обставину, що в реєстраційних даних платника податку була наявна адреса місця проживання ОСОБА_1 . Зокрема, копія наказу про продовження термінів перевірки, акт перевірки та оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення були також надіслані позивачу на адресу здійснення ним господарської діяльності та були повернуті відповідачу без вручення платнику податків з відмітками «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».
Надсилання за неналежною адресою позивачу листа «Про надання документів» від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04 позбавило позивача можливості виконати вимоги пункту 85.2 статті 85 ПК України та надати контролюючому органу витребувані первинні бухгалтерські документи. Вказане призвело до того, що відповідачем при здійсненні перевірки не надавалась оцінка первинній бухгалтерській документації позивача, яка б могла підтвердити або ж спростувати висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки від 25.10.2022 №3350/24-13-24-04-13/2835111055.
В своїй сукупності суди, в межах справи №600/4181/24-а, дійшли висновку про встановлення процедурних порушень під час здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, що мають наслідком визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.
Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з цим, перевірка на підставі якої винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28.12.2022 є тією самою перевіркою, яку суди в межах справи №600/4181/24-а визнали проведеною з процедурними порушеннями, які неможливо проігнорувати.
Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції, статтею 42 ПК України передбачений порядок листування платників податків та контролюючих органів.
Відповідно до п.42.2. ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з п.42.5. ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з п.45.1. ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Відповідно п.45.2. ст.45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тобто документ вважається належним чином врученим, якщо він надісланий за адресою місцезнаходженням юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) або за місцем проживання фізичної особи, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що однією з обов`язкових умов для початку проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки є вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Надсилання цих документів платнику податків здійснюється за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що має відповідати вимогам статті 42 ПК України. Лише виконання таких умов надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.
Також, суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла таких висновків: аналізованими нормами Податкового кодексу України (зокрема, пункт 42.2 статті 42, пункт 78.4, пункт 79.2 статті 79) з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Згідно реєстраційних даних платника податків ОСОБА_1 з 30.05.2015 зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . Із реєстраційних даних платника слідує, що позивач 30.03.2021 за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність.
Отже, адресою ОСОБА_1 як фізичної особи в розумінні пункту 42.2. статті 42 ПК України після припинення ним 30.03.2021 підприємницької діяльності є адреса його місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
Наказ від 02.08.2022 №1122-п, повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04 та “Про надання документів” відповідачем надіслано позивачу листами від 02.09.2022 №6075/6/24-13-24-04 та від 02.09.2022 №6076/6/24-13-24-04 за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 . Проте вказаний лист повернутий підприємством зв`язку з позначкою “за закінченням терміну зберігання”.
Враховуючи зазначене вище в сукупності слідує, що наказ від 02.08.2022 №1122-п, повідомлення від 02.09.2022 №195/Ж4//24-13-24-04, лист “Про надання документів” були надіслані відповідачем за неналежною адресою, а, відтак, відповідачем було порушено вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК України в частині дотримання необхідних умов для проведення позапланової невиїзної перевірки, а саме: вручення платнику податків копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
В свою чергу, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків, що додатково підтверджується практикою Верховного Суду (зокрема, постанова від 20.10.2020 у справі №140/30/20).
Разом з цим, як вже неодноразово зазначив, суд після припинення ним 30.03.2021 підприємницької діяльності є адреса його місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , проте відповідач проігнорував вказану обставину та здійснював листування з позивачем за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 .
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що слід визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №000005803/Ж10/24-13-24-04 від 28 грудня 2022 року, винесену Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області щодо ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.