ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/883/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" та Приватного підприємства "ФАКТОР"
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 року, суддя в І інстанції Семенчук Н.О., повний текст якого складено 25.08.2025, в м. Миколаєві
у справі: №915/883/24
за позовом: Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"
до відповідача: Приватного підприємства "ФАКТОР"
про стягнення 166 434,30 грн

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача борг у сумі 166 434,30 грн як плату за доступ до об`єктів електроенергетики за період з червня 2023 р. по квітень 2024 р.
В обґрунтування позову товариство посилається на укладання між сторонами договору №01/01-23 від 03.01.2023 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго". Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору власник мереж надавав замовникові послуги з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" протягом червня 2023 року - квітня 2024 року. Проте Замовник надані йому послуги не оплачував, внаслідок чого за ПП "Фактор" утворилась заборгованість на загальну суму 166 434,30 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства "ФАКТОР" на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" заборгованість із плати за доступ до об`єктів електроенергетики за період з червня 2023 року по квітень 2024 року у сумі 96 903,90 грн та судовий збір у розмірі 1 410,41 грн; в решті позову відмовлено.
Господарський суд дійшов висновку, що оскільки факт використання відповідачем елементів інфраструктури АТ «Миколаївобленерго» у спірний період є доведеним та не спростованим, у останнього виникло зобов`язання з оплати отриманих послуг. Разом з тим, суд встановив необґрунтованість нарахування плати за доступ у розмірі 11 600,00 грн на місяць за період з червня по листопад 2023 року, з огляду на закріплену пунктом 2.6 Договору заборону зміни вартості послуг протягом першого року його дії. Посилання позивача на зміни в Методиці визначення плати за доступ, затвердженій наказом Міненерговугілля, суд відхилив, оскільки відповідні норми щодо розміру плати у 10 грн за опору були чинними на момент укладення Договору, а одностороння зміна договірної ціни (11,60 грн за весь об`єкт) суперечить принципам стабільності зобов`язань та вимогам щодо обов`язкового укладення додаткових угоди у разі коригування обсягів послуг.
Водночас суд визнав правомірними вимоги позивача в частині оплати послуг за період з грудня 2023 року по квітень 2024 року, виходячи з умов підписаних сторонами Додаткових угод № 1, № 2 та № 3. Попри наявну в основному Договорі заборону зміни ціни, суд наголосив на пріоритеті принципу свободи договору та презумпції правомірності правочину згідно зі статтею 204 ЦК України. Оскільки зазначені додаткові угоди, якими збільшено кількість опор та розмір щомісячної плати, є чинними, підписаними без заперечень та не визнаними у судовому порядку недійсними, вони породили для сторін відповідні права та обов`язки, що підлягають безумовному виконанню.
За результатом проведеного судом перерахунку, що базується на первісних умовах Договору (для періоду червень-листопад 2023 року) та погоджених ставках згідно з Додатковими угодами (для наступних періодів), загальний розмір обґрунтованої заборгованості відповідача склав 96 903,90 грн. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині стягнення зазначеної суми визнані судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню, тоді як у стягненні решти суми у розмірі 69 530,43 грн слід відмовити за безпідставністю.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", в якій останнє просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі № 915/883/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до приватного підприємства "Фактор" - скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог АТ "Миколаївобленерго".
Позивач не погоджується із вказаним вище висновком суду, оскільки: 1) пп.3.3.9 п.3.3 р.3 Договору № 01/01-23 від 03.01.2023 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» Власник мереж (Позивач) має право змінювати ставку плати на підставах та у порядку, визначених Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженою Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, та розмір щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго». 
Обґрунтовуючи правомірність зміни ціни, Позивач наголошує на наявності в матеріалах справи підписаних обома сторонами актів приймання-передачі послуг за спірний період, у яких вартість доступу визначена у розмірі 10 грн за одну опору. Скаржник вважає, що такі акти містять ознаки правочину в розумінні статті 203 ЦК України, оскільки фіксують вільне волевиявлення сторін та їхню спільну внутрішню волю щодо встановлення нових умов оплати. Підписання Відповідачем актів без зауважень, на думку Товариства, свідчить про фактичне узгодження зміни плати за послуги, що створює відповідні правові наслідки для обох суб`єктів господарювання.
Позивач вказує на послідовність поведінки сторін, оскільки протягом періоду з січня по травень 2023 року Відповідач визнавав та оплачував послуги за зміненою ціною на підставі аналогічних актів, рахунків та банківських виписок. Відтак, одностороння відмова Відповідача від виконання зобов`язань за узгодженою ставкою, що розпочалася з червня 2023 року, розцінюється Позивачем як неправомірна. Товариство наполягає, що станом на 01.06.2023 сторони досягли згоди про зміну ціни договору до рівня 10 грн за одиницю доступу, що робить вимоги про стягнення заборгованості у повному обсязі законними та обґрунтованими.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства "ФАКТОР", в якій останнє просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі № 915/883/24 скасувати.
Скаржник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд не перевірив фактичну наявність додаткових витрат Позивача на утримання опор. Згідно з частиною 3 статті 17 профільного Закону, періодична плата може стягуватися лише тоді, коли власник інфраструктури реально витрачає кошти на її обслуговування. Оскільки Позивач не надав жодних бухгалтерських документів, розшифровок витрат чи чеків, які б підтверджували такі витрати, Апелянт вважає, що законних підстав для нарахування плати взагалі не існувало, а позов мав бути повністю відхилений.
Відповідач посилається на неправильне застосування Методики № 622, яка вимагає ділити витрати на утримання однієї опори між усіма провайдерами, що на ній розміщені. Скаржник стверджує, що Позивач нараховував повну суму кожному користувачу окремо, замість того, щоб розподіляти її пропорційно. Попри те, що в матеріалах справи є докази використання одних і тих самих опор двома або трьома провайдерами одночасно, суд не витребував у Позивача інформацію про точну кількість клієнтів на кожному елементі мережі та не перевірив правильність формульних розрахунків. Крім того, Відповідач зазначає, що при розрахунках не було враховано понижуючий коефіцієнт, передбачений для сільської місцевості, де фактично надавалися послуги. 
У відзиві на апеляційну скаргу Позивач наголошує, що факт користування Відповідачем опорами ПЛ без здійснення оплати є встановленим та не заперечується самим Апелянтом. Позивач зауважує, що посилання Відповідача на робочі проекти 2019-2020 років та попередні договори є безпідставними, оскільки ці правовідносини не охоплюються предметом даного спору, а перелік використовуваних опор чітко визначений чинним Договором № 01/01-23. Збільшення кількості опор та зміна плати в оспорюваний період відбулися саме внаслідок припинення дії попередніх договорів та перенесення зобов`язань до поточного правочину, що було погоджено сторонами.
Щодо доводів про порушення Методики № 622, Позивач пояснює, що пропорційний розподіл витрат між кількома замовниками був здійснений ним у повній відповідності до вимог закону, що знайшло своє відображення в умовах Додаткових угод № 1, № 2 та № 3. Вимоги Відповідача провести перерахунок за попередні роки на підставі договорів з іншими особами (зокрема з ФОП Масляний О.В.) є неправомірними, оскільки ті зобов`язання вже припинені виконанням. До моменту підписання першої додаткової угоди Відповідач був єдиним користувачем визначених опор, а після залучення інших провайдерів Позивач самостійно провів розподіл плати задля створення сприятливих умов.
Щодо відсутності первинної документації, зазначає, що акти приймання-передачі наданих послуг повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та є належною підставою для обліку господарських операцій. До червня 2023 року Відповідач беззаперечно визнавав ці акти як первинні документи для своєї звітності та податкового обліку. Отже, підписання актів та фактичне споживання послуг підтверджують згоду Відповідача з їх вартістю та обсягом, а поточна відмова від оплати є лише спробою уникнути виконання договірних зобов`язань.
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24. Об`єднано апеляційну скаргу Приватного підприємства "ФАКТОР" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24. Розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "ФАКТОР" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
25.10.2025 до суду апеляційної інстанції від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останні просить суд призначити судову економіко-бухгалтерську експертизу у справі. На вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи відповідає порядок обчислення позивачем періодичної плати за доступ вимогам Методики № 622 ? 2. Чи підтверджуються документально додаткові витрати АТ «Миколаївобленерго» на утримання елементів інфраструктури, пов`язані з доступом ПП «Фактор»? 3. Чи здійснено пропорційний розподіл витрат між усіма користувачами одних і тих самих елементів інфраструктури, як того вимагає пункт 4 частини 5 статті 17 Закону № 1834-VIII ? 3. Чи ведеться в АТ «Миколаївобленерго» належний бухгалтерський облік витрат, пов`язаних із наданням доступу до інфраструктури, у розрізі конкретних договорів?.
Необхідність призначення судово-економічної експертизи Апелянт обґрунтовує потребою в об`єктивній перевірці бухгалтерських та розрахункових даних, що стали підставою для формування позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 17 Закону № 1834-VIII, періодична плата за доступ може встановлюватися виключно за наявності реальних додаткових витрат власника інфраструктури, які мають бути документально підтверджені та розраховані відповідно до Методики № 622. Проте Позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів, детальних формульних розрахунків із пропорційним розподілом витрат між усіма користувачами, а також даних про планові витрати на утримання мереж.
Окремим недоліком наданих Позивачем розрахунків Скаржник вважає неврахування понижуючого коефіцієнта 0,9, передбаченого для робіт у сільській місцевості, та відсутність інформації про фактичну кількість провайдерів на спільних елементах інфраструктури. За таких обставин встановити відповідність суми стягнення фактичним витратам Позивача та вимогам законодавства без спеціальних знань у сфері бухгалтерського обліку та економіки неможливо. Апелянт наголошує, що лише експертне дослідження дозволить суду повно і всебічно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для справедливого вирішення спору.
29.10.2025 від позивача надійшли заперечення на клопотання про проведення експертизи по справі № 915/883/24, мотивоване тим, що жодних клопотань про проведення експертизи в ході розгляду справи в суді першої інстанції Відповідачем не заявлялось та судом першої інстанції не розглядалось. Апеляційна скарга також не містить жодного посилання Відповідача на необхідність проведення експертизи та на поважність причин пропуску ним такого клопотання до суду першої інстанції. Отже, Відповідачем пропущений строк на подання клопотання про проведення експертизи, у зв`язку з чим задоволення такого клопотання судом апеляційної інстанції, на переконання Позивача, є порушенням принципів змагальності сторін та диспозитивності, закріплених у ст. 2 ГПК України.
Колегія суддів залишає без розгляду клопотання Відповідача про призначення експертизи з наступних підстав.
Згідно з приписами ст.169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.267 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача. Підготовчі дії, визначені пунктами 5, 6 частини першої цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2 ст.267 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, законодавцем встановлено імперативні приписи, які зобов`язують Апелянта подавати будь-які клопотання, у тому числі про призначення судової експертизи, саме разом з апеляційною скаргою у строки, обчислення яких пов`язується із поданням такої скарги.
Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, а також те, що апелянт не заявляв відповідні клопотання при поданні апеляційної скарги відповідно до приписів статті 258 Господарського процесуального кодексу України, звернувся з цим клопотанням поза межами строку, встановленого для їх подання апеляційним судом в ухвалі від 30.09.2025, не просив суд поновити або продовжити строк для подання клопотань та не навів жодних причин пропуску цього строку, клопотання відповідача залишено без розгляду на підставі частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2023 між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", як Власником мереж, та Приватним підприємством "ФАКТОР", як Замовником, було укладено Договір № 01/01-23 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (далі - Договір), відповідно до якого Замовник замовляє та оплачує, а Власник мереж надає право доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" для розміщення технічних засобів електронних комунікацій (далі - доступ) відповідно до наданої заяви Замовника (код згідно ДКПП - 35.13) (п. 1.1 Договору).
Відповідно до п. 1.2 Договору перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих для доступу (Додаток № 1), є невід`ємною частиною цього Договору.
За умовами п. 2.1 Договору вартість доступу за цим Договором з ПДВ (розмір щомісячної оплати) становить 11,60 грн (одинадцять грн 60 коп) на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору. Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" здійснюється відповідно до затвердженої Міністерством енергетики та вугільної промисловості Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики.
Згідно з п. 2.2 Договору плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики за поточний період здійснюється з дати укладення Договору за поточний місяць. У подальшому плата за доступ здійснюється Замовником до кінця поточного місяця на підставі рахунка, який надається Власником мереж до 10 числа поточного місяця. Одночасно з рахунком Замовнику надається Акт виконаних робіт за поточний місяць. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок філії АТ "Миколаївобленерго" Казанківського району за наступними реквізитами: п/р НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" МФО 326610, ЄДРПОУ 25713051.
Відповідно до п. 2.3 Договору збільшення кількості опор, задіяних у сумісному підвісі і не врахованих у Додатку № 1, здійснюється виключно після укладання сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору.
За умовами п. 2.4 Договору у випадку зменшення кількості використаних опор проводиться коригування вартості послуг з обов`язковим укладанням додаткової угоди.
Згідно з п. 2.6 Договору розмір щомісячної плати за доступ не може змінюватись протягом одного року з дня укладання цього Договору.
Відповідно до п. 3.3.2 Договору Власник мереж має право, зокрема, на своєчасне отримання плати за доступ згідно з умовами Договору.
Згідно з п. 3.3.9 Договору Власник мереж також має право змінювати ставку плати на підставах та у порядку, визначених Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженою Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі, та розмір щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго".
Відповідно до п. 3.4.1 Договору до обов`язків Власника мереж належить, зокрема, надавати Замовнику право користування опорами ліній електропередач 0,4/10кВ для сумісного підвішування ВОЛЗ (ЛКТ) в порядку та у строки, визначені умовами цього Договору.
Згідно з п.3.5.1 Замовник має право, зокрема, вимагати від Власника мереж неухильного виконання умов цього Договору.
Згідно з п. 3.6.1 Договору Замовник зобов`язаний, зокрема, здійснювати оплату на умовах цього Договору.
За умовами п. 5.1 Договору всі суперечки і розбіжності, що виникають в процесі та з підстав виконання цього Договору, вирішуються Сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди внаслідок переговорів - у судовому порядку, визначеному чинним в Україні законодавством.
Відповідно до п.п. 7.1 та 7.2 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (у разі їх наявності) та діє протягом одного року.
У випадку, якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії цього Договору від будь-якої зі Сторін не надійде письмової пропозиції про його розірвання, то Договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах.
Умовами п. 9.1 Договору передбачено, що зміни та доповнення до Договору можуть бути внесені лише за згодою обох Сторін шляхом підписання додаткових угод.
Договір скріплений підписами та печатками обох Сторін.
Додатком № 1 до Договору виступає "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих до доступу", зі змісту якого вбачається погодження Сторонами загальної кількості елементів інфраструктури (опор) - 1160 шт.
Додатком № 2 до Договору виступив "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго", зі змісту якого вбачається, що Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг за Договором з ПДВ становить 11,60 грн на місяць (із розрахунку 1160 опор, ціни з ПДВ 0,01 грн та суми з ПДВ за місяць 11,60 грн).
Додатковою угодою № 1 від 30.11.2023 до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" № 01/01-23 від 03.01.2023 р. сторони домовилися, зокрема, про таке: - пункт 2.1 Договору викласти в такій редакції: " 2.1. Вартість доступу за цим Договором з ПДВ (розмір щомісячної плати) становить 22475,00 грн на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору". - пункт 2.2 Договору викласти в такій редакції: " 2.2. Плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики за поточний період здійснюється з дати укладення Договору за поточний місяць. У подальшому плата за доступ здійснюється Замовником до кінця поточного місяця на підставі рахунка, який надається Власником мереж до 10 числа поточного місяця. Одночасно з рахунком Замовнику надається Акт виконаних робіт за поточний місяць. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок філії АТ "Миколаївобленерго" Казанківського району за наступними реквізитами: п/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478, ЄДРПОУ 23399393". - викладено додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих для доступу" та Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" у новій редакції. Зокрема: Додатком № 1 до Договору "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих до доступу", передбачено погодження Сторонами загальної кількості елементів інфраструктури (опор) - 2837 шт., зокрема кількість опор 1 замовника - 1658 шт., кількість опор 2 замовника - 1179 шт. Додатком № 2 до Договору "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго", передбачено, що Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг за Договором з ПДВ становить 22 475,00 грн на місяць (із розрахунку 1658 опор, що використовуються одним замовником, ціни з ПДВ 10,00 грн та суми з ПДВ за місяць 16 580,00 грн, а також 1179 опор, що використовуються двома замовниками, ціни з ПДВ 5,00 грн та суми з ПДВ за місяць 5 895,00 грн).
Додатковою угодою № 2 від 02.01.2024 до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" № 01/01-23 від 03.01.2023 р. сторони домовилися, зокрема, про таке: - пункт 2.1 Договору викласти в такій редакції: " 2.1. Вартість доступу за цим Договором з ПДВ (розмір щомісячної плати) становить 23685,00 грн на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору". - пункт 2.2 Договору викласти в такій редакції: " 2.2. Плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики за поточний період здійснюється з дати укладення Договору за поточний місяць. У подальшому плата за доступ здійснюється Замовником до кінця поточного місяця на підставі рахунка, який надається Власником мереж до 10 числа поточного місяця. Одночасно з рахунком Замовнику надається Акт виконаних робіт за поточний місяць. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок АТ "Миколаївобленерго" за наступними реквізитами: п/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478, ЄДРПОУ 23399393 з 19.10.2023". - викладено додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих для доступу" та Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" у новій редакції. Зокрема: Додатком № 1 до Договору "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих до доступу", передбачено погодження Сторонами загальної кількості елементів інфраструктури (опор) - 2958 шт., зокрема кількість опор 1 замовника - 1779 шт., кількість опор 2 замовника - 1179 шт. Додатком № 2 до Договору "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго", передбачено, що Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг за Договором з ПДВ становить 23 685,00 грн на місяць (із розрахунку 1779 опор, що використовуються одним замовником, ціни з ПДВ 10,00 грн та суми з ПДВ за місяць 17 790,00 грн, а також 1179 опор, що використовуються двома замовниками, ціни з ПДВ 5,00 грн та суми з ПДВ за місяць 5 895,00 грн).
Додатковою угодою № 3 від 01.04.2024 до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, що належить АТ "Миколаївобленерго" № 01/01-23 від 03.01.2023 р. сторони домовилися, зокрема, про таке: - пункт 2.1 Договору викласти в такій редакції: " 2.1. Вартість доступу за цим Договором з ПДВ (розмір щомісячної плати) становить 26150,00 грн на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору". - викладено додаток № 1 "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих для доступу" та Додаток № 2 "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" у новій редакції. Зокрема: Додатком № 1 до Договору "Перелік елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" наданих до доступу", передбачено погодження Сторонами загальної кількості елементів інфраструктури (опор) - 3236 шт., зокрема кількість опор 1 замовника - 1994 шт., кількість опор 2 замовника - 1242 шт. Додатком № 2 до Договору "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго", передбачено, що Сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг за Договором з ПДВ становить 26 150,00 грн на місяць (із розрахунку 1994 опор, що використовуються одним замовником, ціни з ПДВ 10,00 грн та суми з ПДВ за місяць 19 940,00 грн, а також 1242 опор, що використовуються двома замовниками, ціни з ПДВ 5,00 грн та суми з ПДВ за місяць 6 210,00 грн).
За даними позивача, на виконання умов укладеного між сторонами Договору Власник мереж надавав Замовникові послуги з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" протягом червня 2023 року - квітня 2024 року, зокрема: 
- у червні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 9098 від 06.06.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 9222 від 30.06.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у липні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 6450 від 12.07.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 11209 від 31.07.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у серпні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 8482 від 07.08.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 13522 від 31.08.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у вересні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 11111 від 07.09.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 15761 від 29.09.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у жовтні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 14132 від 10.10.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 18501 від 31.10.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у листопаді 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1160 опор за ціною 10,00 грн/од на загальну суму 11600,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 17199 від 13.11.2023 на суму 11600,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 21227 від 30.11.2023 на суму 11 600,00 грн;
- у грудні 2023 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1658 опор за ціною 10,00 грн/од на суму 16580,00 ,00 грн та до 1179 опор за ціною 5 грн/од на суму 6895,00 грн, а всього на 22 475,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 20034 від 19.12.2023 на суму 22 475,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 23399 від 29.12.2023 на суму 22 475,00 грн;
- у січні 2024 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1779 опор за ціною 10,00 грн/од на суму 17 790,00 грн та до 1179 опор за ціною 5 грн/од на суму 5895,00 грн, а всього на загальну суму 23 685,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 2072 від 26.01.2024 на суму 23 685,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 2136 від 31.01.2024 на суму 23 685,00 грн;
- у лютому 2024 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1779 опор за ціною 10,00 грн/од на суму 17 790,00 грн та до 1179 опор за ціною 5 грн/од на суму 5895,00 грн, а всього на загальну суму 23 685,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 4581 від 22.02.2024 на суму 23 685,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3180 від 29.02.2024 на суму 23 685,00 грн;
- у березні 2024 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1779 опор за ціною 10,00 грн/од на суму 17 790,00 грн та до 1179 опор за ціною 5 грн/од на суму 5895,00 грн, а всього на загальну суму 23 685,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 6757 від 15.03.2024 на суму 23 685,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 5708 від 29.03.2024 на суму 23 685,00 грн;
- у квітні 2024 року Приватному підприємству "ФАКТОР" надано послуг з доступу до 1994 опор за ціною 10,00 грн/од на суму 19940,00 грн та до 1242 опор за ціною 5 грн/од на суму 6210,00 грн, а всього на загальну суму 26150,00 грн. На підтвердження наведених обставин позивачем надано до матеріалів справи копії рахунку № 9759 від 19.04.2024 на суму 26 150,00 грн, а також підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 7848 від 30.04.2024 на суму 26 150,00 грн.
Позивач зазначає, що Замовник надані йому послуги не оплачував, внаслідок чого за Приватним підприємством "Фактор" утворилась заборгованість на загальну суму 166 434,30 грн.
Позивачем 04.09.2024 були надані до суду додаткові пояснення б/н від 04.09.2024 (вх. № 10593/24 від 04.09.2024), з документами, що підтверджують проведення оплат ПП "Фактор" за договором № 01/01-23 від 03.01.2023 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго". Зі змісту вказаних документів вбачається, що 08.02.2023 відповідачем було здійснено на рахунок позивача два платежі по 1,57 грн (загалом - 3,14 грн), які у подальшому, Приватне підприємство "Фактор" просило зарахувати як часткову сплату за сумісний підвіс за червень місяць 2023 р. згідно рахунку № 9098 від 06.06.2023 (заява від 11.10.2023).
Крім того, до вказаних пояснень позивачем долучено копію платіжної інструкції № 18 від 07.05.2024 на суму 22 842,56 грн (з посиланням у призначенні платежу на здійснення періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики зг. рах. № 9759 від 01.04.2024).
Зі змісту наданої позивачем довідки про надходження коштів від контрагента ПП "Фактор" (договір 01/01 від 03.01.2023) по послузі - сумісний підвіс (періодична плата за доступ до елементів інфраструктури об`єктів енергетики) по Казанківській дільниці Баштанського РЕМ за період з 03.01.2023 по 28.08.2023, також вбачається зарахування Башанським РЕМ часткових оплат відповідача за червень 2023 року на суму 3,14 грн та за квітень 2024 року на суму 22 842,56 грн.
Таким чином, виходячи зі змісту додаткових пояснень позивача та долучених до них доказів щодо зарахування часткових оплат за спірний період, а також беручи до уваги розмір заявленої до стягнення заборгованості 166 434,30 грн, вбачається, що позивачем заявлено до стягнення за кожен окремий спірний період такі суми: за червень 2023 року - 11 596,89 грн (11 600,00 грн - 3,14 грн); за липень 2023 року - 11 600,00 грн; за серпень 2023 року - 11 600,00 грн; за вересень 2023 року - 11 600,00 грн; за жовтень 2023 року - 11 600,00 грн; за листопад 2023 року - 11 600,00 грн; за грудень 2023 року - 22 475,00 грн; за січень 2024 року - 23 685,00 грн; за лютий 2024 року - 23 685,00 грн; за березень 2024 року - 23 685,00 грн; за квітень 2024 року - 3 307,44 грн (26 150,00 - 22 842,56 грн); разом на суму 166 434,30 грн.
Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача боргу у сумі 166 434,30 грн як плати за доступ до об`єктів електроенергетики за період з червня 2023 р. по квітень 2024 р.
Предметом спору є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача борг у сумі 166 434,30 грн як плату за доступ до об`єктів електроенергетики за період з червня 2023 р. по квітень 2024 р.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком Господарського суду Миколаївської області про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).
В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).
У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
За статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 01/01-23 від 01.03.2023 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго".
Закон України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону власник інфраструктури об`єкта доступу має право визначати плату за доступ, що розраховується згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом.
Договір з доступу має містити такі істотні умови як розмір плати за доступ, визначений згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу (п. 4 ч. 6 ст. 16 вказаного Закону).
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачем не заперечено та не спростовано факт доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго» у спірний період, перелік яких був погоджений сторонами у Додатку № 1 до Договору № 01/01-23 від 03.01.2023. За таких обставин у відповідача виник обов`язок зі здійснення плати за наданий доступ.
Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неправильність розрахунку плати за доступ, здійсненого позивачем за період з червня по листопад 2023 року, оскільки такий розрахунок не відповідав погодженим сторонами умовам Договору та положенням чинного законодавства.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 01/01-23 від 01.03.2023 з доступу до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (які були чинними у період з дати укладення договору - 01.03.2023 по дату укладення Додаткової угоди №1 - 30.11.2023 сторони визначили, що вартість доступу за цим Договором з ПДВ (розмір щомісячної оплати) становить 11,60 грн на місяць користування, згідно розрахунку розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" (Додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього Договору. 
Судова колегія наголошує, що згідно Додатку № 2 до Договору "Розрахунок розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" сторони дійшли згоди, що договірна ціна послуг за Договором з ПДВ становить 11,60 грн на місяць (із розрахунку 1160 опор, ціни з ПДВ 0,01 грн та суми з ПДВ за місяць 11,60 грн).
Відповідний договір та додаткові угоди були підписані та скріплені печатками обох сторін без будь-яких зауважень та заперечень, а отже, як позивач, так і відповідач вільно погодилися на викладені у таких угодах умови.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, умовами Договору № 01/01-23 сторони погодили фіксований розмір щомісячної плати за доступ у сумі 11,60 грн з ПДВ, що прямо випливає зі змісту Додатку № 2 до Договору. 
Водночас, попри наявність відповідних умов у Договорі позивачем за період з червня по листопад 2023 року здійснено нарахування плати за доступ до об`єктів електроенергетики у розмірі 11 600,00 грн на місяць.
Така зміна розміру щомісячної плати за доступ, здійснена позивачем в односторонньому порядку, є такою, що суперечить умовам укладеного між сторонами Договору.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо правомірності односторонньої зміни розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики.
Як правильно встановив місцевий господарський суд, відповідно до п. 2.6 укладеного між сторонами Договору розмір щомісячної плати за доступ не може змінюватися протягом одного року з дня його укладення, у зв`язку з чим здійснена позивачем в односторонньому порядку зміна розміру плати суперечить умовам Договору.
При цьому, у спірний період з червня по листопад 2023 року кількість використаних опор не змінювалася, доказів протилежного матеріали справи не містять, а відтак відсутні підстави для коригування плати у порядку п.п. 2.3- 2.4 Договору. 
При цьому навіть у разі настання таких обставин Договором передбачено укладення додаткової угоди, яка сторонами не укладалася.
Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у вказаний період не вносилося змін до п.п. 13- 14 Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.12.2018 № 622, які регулюють розмір такої плати. Зазначені положення Методики були чинними у відповідній редакції вже на момент укладення Договору.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у позивача правових підстав для застосування п. 3.3.9 Договору та зміни ставки і розміру щомісячної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ «Миколаївобленерго».
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, щомісячна плата за доступ до елементів інфраструктури об`єктів АТ "Миколаївобленерго" за період з червня по листопад 2023 року мала справлятися у погодженому сторонами у Договорі розмірі - 11,60 грн на місяць та загалом за розрахунком суду склала 66,46 грн, у тому числі: за червень 2023 року - 8,46 грн (11,60 грн - 3,14 грн); за липень 2023 року - 11,60 грн; за серпень 2023 року - 11,60 грн; за вересень 2023 року - 11,60 грн; за жовтень 2023 року - 11,60 грн; за листопад 2023 року - 11,60 грн.
У подальшому, як уже було зазначено вище, між сторонами укладалися додаткові угоди № 1 від 30.11.2023, № 2 від 02.01.2024, № 3 від 01.04.2024, якими вносилися зміни до Договору в частині збільшення загальної кількості елементів інфраструктури (опор) та розміру щомісячної плати за доступ.
Щодо доводів апеляційної скарги АТ «Миколаївобленерго» про те, що підписані акти приймання-передачі послуг є правочинами, які змінили ціну договору, колегія суддів зазначає, що акт прийому-передачі за своєю правовою природою не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише фіксує певний юридичний факт.
Отже, акт приймання-передачі послуг не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав і обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт передачі майна (надання послуги). 
Таким чином, факт підписання актів за ціною 10 грн за опору не може нівелювати пряму заборону на односторонню зміну ціни, встановлену п. 2.6 Договору.
У контексті спірних правовідносин сторін, судова колегія наголошує, що двосторонні акти приймання-передачі у даних правовідносинах свідчать про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін даних двосторонніх правочинів на набуття певних цивільних прав та обов`язків, проте вони повинні відповідати змісту основного зобов`язання. 
Верховний Суд у своїх постановах звертав увагу на необхідності тлумачити умови договору «contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem» - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), що полягає в тому, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. 
У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Тому, ризик неоднозначного тлумачення пп. 3.3.9 щодо зміни ставки плати покладається саме на Позивача, особливо за наявності чіткого обмеження у п. 2.6 Договору.
Стосовно доводів ПП «ФАКТОР» щодо неправомірності нарахувань за додатковими угодами, суд апеляційної інстанції вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зробила висновок про те, що закріплена статтею 204 ЦК України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо оскарження договору чи додаткової угоди в цілому, або в будь-якій їх частині, а отже вони є обов`язковим до виконання. 
З урахуванням вищевикладеного, доводи відповідача щодо відсутності витрат позивача або неправильності формул у додаткових угодах не знайшли свого підтвердження, про що було вірно зазначено судом першої інстанції. Додаткові угоди № 1, № 2 та № 3 були добровільно підписані Відповідачем, що свідчить про його згоду з кількістю опор та вартістю послуг на майбутні періоди.
Отже, наразі спірний договір та додаткові угоди до нього є чинними, тому в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
Доводи ПП «ФАКТОР» про необхідність перевірки реальних витрат власника інфраструктури відхиляються, оскільки сторони реалізували принцип свободи договору, зафіксувавши конкретну вартість послуг у додаткових угодах.
Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд вірно розмежував періоди нарахування: до моменту підписання додаткових угод (де діяла обмежена ціна 11,60 грн) та після їх підписання (де сторони вільно встановили нові тарифи), у зв`язку з чим судова колегія погоджується із здійсненим місцевим господарським судом перерахунку, згідно якого з Приватного підприємства "ФАКТОР" підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" заборгованість із плати за доступ до об`єктів електроенергетики за період з червня 2023 року по квітень 2024 року у сумі 96 903,90 грн.
Доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, вони не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для часткового стягнення з відповідача суми пені.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржників, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24.
За таких обставин, апеляційні скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" та Приватного підприємства "ФАКТОР" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2025 у справі №915/883/24 - залишити без змін.
Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

судді Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький