Справа №576/2796/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мазур С. А.	
Номер провадження 33/816/887/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП 	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/2796/25 за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2025, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, 
установив:
Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2025 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП та відповідно до вимог ст. 36 КУпАП на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн із позбавленням права керування т/з строком на три роки. Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.
Згідно з постановою, 21.10.2025 року о 23:55 год. в м. Глухів по вул. І. Білевича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter CDI213, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку, яка надавалась за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору та спеціального звукового сигналу службового автомобіля, чи порушив вимоги п.2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім того, 21.10.2025 року о 23:55 год. в м. Глухів по вул. І. Білевича водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter CDI213, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер, так і в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а так як протягом року ОСОБА_1 вже притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то в даному випадку відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушень. Крім того, просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки він пропущений з поважних причин.
В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на відсутність факту керування транспортним засобом, натомість зазначає, що відеозаписом підтверджується, що поліцейські підійшли до вже припаркованого автомобіля, біля якого він перебував, як пішохід. При цьому, вказує, що події за участі поліцейських відбувались о 00.10 год. 22.10.2025, тоді як на місце зупинки автомобіля він прибув о 22.30 год. 21.10.2025, близько опівночі вийшов до автомобіля забрати телефон, а так як він позбавлений права керування транспортним засобом, тому постійним водієм автомобіля є його підлеглий військовослужбовець. За таких обставин, ОСОБА_1 вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт керування ним автомобілем, відеозапис події правопорушення суперечить протоколу та існують суттєві процесуальні порушення.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце повідомлений по телефону, заяв про відкладення судового засідання не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 09.12.2025, а з апеляційною скаргою звернувся 26.12.2025 та вказує на те, що для подачі апеляційної скарги він мав бути обізнаним про зміст винесеної постанови, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 781768 та № 781767 від 22.10.2025, які за змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликаю, містять всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписами події правопорушення з нагрудних камер поліцейських.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п. 2.4, 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними підтверджується факт переслідування поліцейськими з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів в темний час доби автомобіля, після зупинки якого з водійського сидіння вийшов саме ОСОБА_1 і практично відразу після зупинки транспортного засобу під його керуванням пояснював поліцейським, що нібито він пішохід і автомобілем не керував, а показані йому відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля стосуються іншої події. Після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер чи в закладі охорони здоров`я, на що останній відповів відмовою, після чого йому були роз`яснені права та обов`язки і поліцейські повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення та він був відсторонений від права керування. 
Зазначений відеозаписи події правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення ними можливості проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Ці відеозаписи містять усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді, а із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю водія ОСОБА_1 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.
Апеляційний суд не може взяти до уваги твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, а і з наданих поліцейськими відеозаписів убачається, що саме він 21.10.2025 о 23.55 год. перебував за кермом переслідуваного поліцейськими з проблисковими маячками та згодом зупиненого автомобіля Mercedes Benz Sprinter CDI213, д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, жодних доказів відсутності факту керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 ні в суді першої, ні апеляційної інстанції або, що постійним водієм вказаного автомобіля є інша особа, не надав.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 з ознаками у алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено не було.
Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та в постанові судді обставин ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля та повторно протягом року керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і в закладі охорони здоров`я, так як будь-який наявний у справі обґрунтований сумнів у справі був спростований фактами, встановленими в судовому засіданні на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.
Суддя апеляційного суду вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказів, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2025.
Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2025 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова