№ 207/7552/25 
№ 2/207/592/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м.Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі
головуючого судді Бушанської О.В.
за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", м.Київ
про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 73 026,80 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 01.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №3471 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" заборгованості за кредитним договором №354022 від 13.01.2018 у розмірі 72 126,80 грн та збору за вчинення виконавчого напису у розмірі 900,00 грн.
24.03.2021 виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП №64942073 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та під час здійснення виконавчого провадження, виконавцем були стягнуті з позивача кошти у повному обсязі. Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №335/12509/24 визнано виконавчий напис №3471 від 01.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили. Таким чином, відповідачем безпідставно стягнуті з позивача грошові кошти у розмірі 73 026,80 грн.
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16.12.2025 на 10:40 годин.
16.12.2025 розгляд справи відкладено на 15.01.2026 на 14:00 годин.
15.01.2026 сторони у судове засідання не з`явились.
Позивач у поданому клопотанні просить розглянути справу за його відсутністю. 
Відповідач причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
Враховуючи, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
01.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №3471 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" заборгованості за кредитним договором №354022 від 13.01.2018 у розмірі 72126,80 грн та збору за вчинення виконавчого напису у розмірі 900,00 грн. 
24.03.2021 державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Квашиним А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису №3471 від 01.03.2021.
26.01.2024 старшим державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 
17.09.2025 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення у повному обсязі.
Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.02.2025 у справі №335/12509/24, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3471 від 01.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" заборгованості за кредитним договором №354022 від 13.01.2018 у розмірі 72126,80 грн.
Листом від 10.11.2025 №07/28.5-34/132917 Південний районний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомило, що на виконанні у відповідному відділі у період з 24.03.2021 по 17.09.2025 на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження за №АСПВ 64942073 з примусового виконання виконавчого наказу №3471 від 01.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Головкіна Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 72126,80 грн. Загальна сума заборгованості за виконавчим провадженням становила 80571,99 грн, що складалася із суми боргу за виконавчим документом – 73 026,80 грн, суми виконавчого збору у розмірі 7302,68 грн, витрат виконавчого провадження в розмірі 242,51 грн. 17.09.2025 державним виконавцем, в порядку п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним та фактичним виконанням судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18, від 08.09.2021 у справі №201/6498/20, від 09.11.2022 у справі №758/14106/20 та від 11.03.2024 у справі №756/7706/22.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що визнання виконавчого напису №3471 таким, що не підлягає виконанню, призвело до відсутності достатньої правової підстави для набуття та збереження Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» стягнутих з позивача коштів, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн позивачем надані: договір про надання правничої допомоги №79/25 від 08.10.2025; ордер на надання правничої допомоги; опис послуг, що надаються згідно договору про надання правової/правничої допомоги №79/25 від 08.10.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанцію №23474965 від 29.10.2025 про сплату 15000,00 грн.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що у даній категорії справ вже сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, відсутність судових засідань за участю сторін, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідає як критерію реальності понесення адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.
Дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи та звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 353, 430 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" (02061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, код ЄДРПОУ 39952398) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 73 026 (сімдесят три тисячі двадцять шість) грн 80 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" (02061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, код ЄДРПОУ 39952398) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. В задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" (02061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, код ЄДРПОУ 39952398) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська