П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/24231/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року, прийняте у складі суду судді Бабенка Д.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,- 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2025/000236/2 від 17.06.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000479 від 17.06.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року позов Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000236/2 від 17.06.2025. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000479 від 17.06.2025.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару було виявлено, що у наданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема апелянт звертає увагу, що надані до митного оформлення платіжні інструкції містять посилання на додаток №20 від 28.04.2025, який до митного оформлення не подавався; в рахунку-фактурі (інвойсі) від 22.05.2025 відсутнє посилання на контракт 22/10 від 01.10.2025, що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка даного вантажу; відомості, зазначені в довідці про транспортні витрати від 13.06.2025 № 466765, не відповідають рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг в частині відсутності відомостей про експедиторську винагороду; надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення не містить печаток митних органів країни відправлення, а наявний QR-код не зчитується, що ставить під сумніви достовірність відомостей, зазначених у митній декларації країни відправлення.
Враховуючи викладене, апелянт вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2015 року між Позивачем та KALEKIM KIMYEVI MADDELER SANAYI VE TICARET A.S. («Постачальник»), резидент країни Туреччина, м. Стамбул, укладено контракт № 2/10. 
28.04.2025 року між сторонами Контракту укладений Додаток №20, відповідно до якого Постачальник зобов`язався до 30.05.2025 року поставити партію товару на суму 20110,30 доларів США, а Позивач – прийняти партію та оплатити її на умовах договору.
22.05.2025 року сторонами підписано додаткову угоду №1, у якій Додаток №20 викладено у новій редакції, узгоджено строки поставки, а також об`єм та вартість партії товару, а саме: строк поставки до 15.06.2025 року, умови оплати – 100% передоплата, загальна вартість – на умовах FOB Gemlik – 20091,80 доларів США . 
23.05.2025 сторонами підписано додаткову угоду №2 у якій узгоджено умови поставки FOB Gemlik згідно правил «Інкотермс» в редакції 2000 року (п.11.5 Контракту). Постачальником здійснено відвантаження товару у асортименті (будівельна хімія) на погоджених умовах. 
Загальна вартість партії товару після остаточного узгодження склала 20091,80 доларів США. Оплата здійснена Позивачем згідно погоджених умов, а саме 14 травня 2025 року -10055,15 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією №12 та 09 червня 2025 року - 10036,65 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією №13.
14.05.2025 між позивачем (замовник) та ТОВ «ВІЗДОМ» (виконавець) укладено договір № 32/05-2025 про надання послуг з декларування товарів згідно з яким Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за винагороду та за рахунок Замовника у відносинах з митними органами представляти інтереси Замовника щодо виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших предметів Замовника, які переміщуються через кордон України. Замовник уповноважує Виконавця при здійсненні декларування Товарів діяти в інтересах і від імені Замовника (пряме представництво).
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 25UA500500019197U3 від 16.06.2025, відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «УКРАЇНСЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», митна вартість якого в подальшому була скоригована.
Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи: Контракт №22/20 від 01.10.2015 року, Додаток №20 від 28.04.2025 року до Контракту №22/20 від 01.10.2015 року з додатками, Міжнародна транспортна накладна (CMR), Комерційний інвойс від 22.05.2025p., Експортна декларація від 23.05.2025p., Роздруківка скріншоту результатів сканування QR коду експортної декларації, Сертифікат походження товару, Платіжне доручення №12 від 14.05.2025 року, Платіжне доручення №13 від 09.06.2025 року, Прайс-лист Постачальника від 01.01.2025 року, Пакувальний лист від 22.05.2025 року, Рахунки Постачальника «е-FAURA» KKX2025000001523-29 від 22.05.2025p., Договір №21-10-2019 про транспортно-експедиторське обслуговування від 21.10.2019 року, Довідка перевізника про транспортні витрати від 13.06.2025 року №466765, Рахунок-фактура за транспортно-експедиторські послуги №LS-4652401 від 13.06.2025 року, Бухгалтерська документація на підтвердження вартісних показників при продажу товару на ринку України, Рішення суду по аналогічній справі №420/1762/24 за позовом Позивача.
Суд встановив, що відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000236/2 від 17.06.2025, в пункті 33 якого зазначено, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме: 
1) одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи. Надані до митного оформлення платіжні інструкції №12 від 14.05.2025 та №13 від 09.06.2025 в призначенні платежу містять посилання на додаток №20 від 28.04.2025, який до митного оформлення не подавався. Таким чином, неможливо встановити за що саме здійснювалась оплата відповідно до вказаних документів;
2) в рахунку-фактурі (інвойсі) від 22.05.2025 № КKX2025000001523-1524-1524-1526-1527-1528-1529 відсутнє посилання на контракт 22/10 від 01.10.2025, що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка даного вантажу; 
3) відомості, зазначені в довідці про транспортні витрати від 13.06.2025 № 466765, не відповідають рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4652401 від 13.06.2025 в частині відсутності відомостей про експедиторську винагороду. Враховуючи, що у рахунку-фактурі № LS-4652401 від 13.06.2025 відсутнє розмежування експедиторської винагороди за межами України та по території України, така винагорода повинна включатись до митної вартості у повному обсязі; 
4) надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення не містить печаток митних органів країни відправлення, а наявний QR-код не зчитується, що ставить під сумніви достовірність відомостей, зазначених у митній декларації країни відправлення. 
В оскаржуваному рішенні зазначено, що, з огляду на вищевикладені розбіжності, відсутність всіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товарів, відповідно до частини третьої статті 53 МКУ, запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанту або уповноваженій ним особі було запропоновано за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
17.06.2025 декларантом додатково надано документи: накладні на продаж товарів на внутрішньому ринку, прайс-лист б/н від 01.01.2025, додаткова угода від 01.10.2015 №1, додаток № 20 від 28.04.2025, скріншот результату зчитування QR коду, витяг з каталогу продукції виробника, рахунок фактура від 13.06.2025 № LS-4652401 додаткова угода від 22.05.2025 №1 до додатку №20 від 28.04.2025, лист ТОВ «Віздом» №01 від 17.06.2025. 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав:
накладні на продаж товарів на внутрішньому ринку не містять відомості про виробника товару, торгову марку та достатній для співставлення із митним оформленням опис товару;
прайс-лист від 01.01.2025 не містить відомості щодо умов поставки товарів та строк його дії, тому не можливо встановити чи були актуальними ціни на товар на момент виставлення рахунку-фактури (інвойса) від 22.05.2025 № KKX2025000001523-1524-1524-1526-1527-1528-1529. Також зазначений прайс-лист від 01.01.2025 адресований безпосередньо ТОВ «Українська кабельна компанія», тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;
скріншот результату зчитування QR коду не містить посилання на інтернет ресурс, на якому здійснювалась перевірка декларації;
додаткова угода від 01.10.2015 № 1 та витяг з каталогу продукції виробника не містять жодних відомостей стосовно складових митної вартості товарів. 
За висновком відповідача, що міститься в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, після опрацювання інформації, що була викладена у листі ТОВ «Віздом» №01 від 17.06.2025, стосовно митної декларації № 250A50050001919703 щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості, встановлено, що відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. 
Як вказує відповідач у рішенні про коригування митної вартості від 17.06.2025 №UA500500/2025/000236/2, згідно з ч.6 ст.54 МКУ та ч.2 ст.58 МКУ, заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок: виявлених розбіжностей; не надання відповідно п.2 ч.2 ст.52 митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена митним органом згідно з положеннями статей: 59 МКУ у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами; 60 МКУ у митного органу немає документально підтвердженої інформації щодо якості товару, що унеможливлює його порівняння з раніше заявленими торгівельними марками та репутацією цих товарів на ринку; 62,63 МКУ - у митного органу відсутня інформація, необхідна для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості. Митний орган пропонує визначити митну вартість оцінюваних товарів шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості з використанням способів, які с сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, згідно з положеннями ст.64 МКУ, рунтуючись на раніше визнаних митними органами митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Оскільки імпортер надіслав електронне повідомлення в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями ч.1 ст.55 МКУ, митним органом буде здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено: товар №1 2,345 дол. США/кг (МД від 18.12.2024 №UA500020/2024/10341), ніж заявлено декларантом 0,84 дол. США/кг.; товар №2-3,038 дол. США/кг (МД від 23.09.2024 №UA100350/2024/731224), ніж заявлено декларантом 1,30 дол. США/кг.; товар №4 - 2,391 дол. США/кг (МД від 29.04.2025 NPUA100230/2025/8598), ніж заявлено декларантом 0,94 дол. США/кг. За основу для коригування митної вартості товару використано митне оформлення товарів з урахуванням заявлених кодів товарів, опису товарів, країни виробництва, ввезених на митну територію України у наближений до митного оформлення час. 
Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000479 від 17.06.2025. 
Вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання рішення про коригування митної вартості та картки відмови протиправними та їх скасування.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що для митного оформлення декларантом були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі – МК України).
Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. 
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. 
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.
Щодо посилань апелянта на ненадання до митного органу додатку №20 від 28.04.2025 до контракту № 22/10, колегія суддів зазначає, що додаток №20 від 28.04.2025 до контракту № 22/10 був наданий декларантом до митного органу після його вимоги про надання додаткових документів, про що прямо зазначено у пункті 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів UA500500/2025/000236/2 від 17.06.2025.
Щодо доводів апелянта про те, що в рахунку-фактурі (інвойсі) від 22.05.2025 № KKX2025000001523-1524-1524-1526-1527-1528-1529 відсутнє посилання на контракт 22/10 від 01.10.2025 суд першої інстанції вірно зазначив, що позивача про те, що законодавством не встановлено вимог до оформлення інвойсу (є документом довільної форми), як і не встановлено вимог, щодо посилання на контракт, призначення платежу тощо.
Крім того, посилання апелянта на невідповідність відомостей в довідці про транспортні витрати від 13.06.2025 № 466765 та рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг № LS-4652401 від 13.06.2025 в частині відсутності відомостей про експедиторську винагороду є неспроможними, оскільки декларантом надано відкоригований рахунок-фактуру від 13.06.2025 № LS-4652401, у якій вказано, що експедиторська винагорода складає 1730 грн без ПДВ.
Стосовно тверджень апелянта про те, шо надана до митного оформлення митна декларація країни відправлення не містить печаток митних органів країни відправлення, а наявний QR-код не зчитується, що ставить під сумніви достовірність відомостей, зазначених у митній декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає, що заповнення митної декларації знаходиться поза межами компетенції декларанта, та відповідно наявність у ній розбіжностей чи відсутність певних відомостей не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару. Крім цього, частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни. Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.
Таким чином, відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, при цьому надані позивачем до митного органу документ підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17 року, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Водночас, копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів до суду відповідачем не надано. Окрім цього, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих Позивачем товарів за резервним методом, Відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення Відповідачем ч. 2 ст. 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000236/2 від 17.06.2025 року та картка відмови №UA500500/2025/000479 від 17.06.2025 року, є протиправними та підлягають скасуванню.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька