ПОСТАНОВА 
іменем України

25 грудня 2025 року         м. Кропивницький

справа № 397/1229/23
провадження № 22-ц/4809/1616/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),  Єгорової С.М., Мурашка С.І. 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач-  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,в інтересах якого діє адвокат Кушнірьов Олег Миколайович, на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2025 року у складі судді Максимовича І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 03.03.1990 по 16.01.2015. Після розірвання шлюбу сторони примирились та з січня 2015 по квітень 2023 продовжували проживати разом в одному будинку, вести спільне господарство та спільний бюджет. Доказом спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 16.01.2015 по травень 2023 є відповідно датовані фотосвітлини. Крім того, факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаний період також може бути підтверджений показаннями свідків. Після розірвання шлюбу у 2015 році і до квітня 2023 року сторони не перебували в іншому зареєстрованому чи фактичному шлюбі. Зазначала, що з квітня 2023 року після конфлікту між сторонами відносини припинилися. За період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 та під час їх фактичних шлюбних відносин вона працювала, мала стабільний дохід, який вкладала в придбання спільного сумісного майна сторін. Крім того, починаючи з 2018 вона виїздила на роботу за кордон, де працювала неофіційно, а зароблені кошти вкладала в спільний бюджет. ОСОБА_2 не погоджується в позасудовому порядку вирішити питання поділу їх майна як подружжя, яке набуто у спільну сумісну власність з січня 2015 року по травень 2023 року. Спірні автомобіль та комбайн є неподільними речами, що фактично перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_2 , тому вона не бажає визнавати за собою право власності на 1/2 їх частину, оскільки у подальшому це ускладнить для сторін здійснення володіння та користування спірними транспортними засобами. Надала свою згоду на отримання грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості спірних транспортних засобів у сумі 127000 грн.
Щодо поділу житлових будинків, які були придбані сторонами під час шлюбу та під час фактичних шлюбних відносин сторін як чоловіка та жінки, зазначала, що ОСОБА_2 здійснює останнім часом володіння та користування вказаними об`єктами і між сторонами існують неприязні стосунки, що унеможливлює спільне користування сторін житловими будинками, а тому вона у якості їх поділу бажає отримати від ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі вартості 1/2 частини, що складає 119469,50 грн за належну її частину в спільному майні.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд:
- встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період часу з 17.01.2015 по 01.04.2023;
- визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску; комбайн зернозбиральний СК-1 «Нива», 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- в якості поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за належну їй 1/2 частину спільного майна подружжя у сумі 246469,50 грн, на отримання якої позивачка погоджується.
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2025 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 17 січня 2015 по 01 квітня 2023. Визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ;
- легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску;
- комбайн зернозбиральний СК-1 «Нива», 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
В рахунок поділу спільного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за належну ОСОБА_1 1/2 частину спільного майна подружжя (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; легкового автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску; комбайну зернозбирального СК-1 «Нива», 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ) компенсацію у сумі 246469 грн 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 6003 грн та витрати на проведення оцінки майна у розмірі 5800 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кушнірьов Олег Миколайович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 .
Адвокат Шумило Наталія Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кушнірьов Олег Миколайович, без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Кушнірьов Олег Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити. Адвокат Шумило Наталія Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині встановлення факту проживання однією сім`єю сторін та поділу майна подружжя, набутого після розірвання шлюбу.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.03.1990 по 16.01.2015, який розірвано на підставі спільної заяви подружжя від 15.12.2014 (т.1 а.с.7-8, 10-12).
Як свідчить довідка старости с. Вищі Верещаки с. Бурякове с. Любомирка с. Настине Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області П.Павловського від 04.09.2023 №20, відомі обставини факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу у період з 16.01.2015 по квітень 2023 року. З 16.01.2015 по листопад 2018 ОСОБА_1 працювала завідуючою ФАПом с. Вищі Верещаки, постійно проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, вели спільне господарство і побут. З 2018 по квітень 2023 ОСОБА_1 періодично виїжджала на роботу за кордон і поверталася у с. Вищі Верещаки, де спільно проживали з ОСОБА_2 , вели спільне господарство і побут (т.1 а.с.13-14).
Відповідно до інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) від 04.09.2023 №31/11-24-36 станом на 04.09.2023 за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб - Chevrolet Lacetti, 2008 року випуску, дата реєстрації за особою — 03.04.2008 року, об`єм двигуна 1796 (т.1 а.с.15, 16).
Відповідно до інформації Головного Управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 11.09.2023 №01-1/3427/10 згідно з даними уніфікованої електронно-облікової системи «АгроТех» на території Кіровоградської області за фізичною особою ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) зареєстрована наступна техніка: комбайн зернозбиральний, марка СК-5М-1 «Нива», 1994 року випуску, свідоцтво — НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 , № двигуна — НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_2 , дата реєстрації — 06.07.2022. Трактор колісний МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_6 , за ОСОБА_2 на території Кіровоградської області не реєструвався (т.1 а.с.17-18).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.09.2023 №345023912 ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 974, посвідченого приватним нотаріусом Телюпою О.В.30.10.1999, належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які до нього прилягають за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.19).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.09.2023 №345036755 ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які до нього прилягають за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на підставі погосподарської книги, серія та номер 245, виданий 11.12.2017 Вищеверещаківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області (т. 1 а.с.20).
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у період з 01.07.2013 по 06.11.2018 працювала на посаді завідувача Вищеверещаківського фельдшерсько-акушерського пункту. У період з 28.02.2019 по 24.11.2019 отримувала виплату допомоги по безробіттю (т. 1 а.с.23-29).
Відповідно до інформації Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-17259/18/24-Вих від 12.03.2024 ОСОБА_1 в період з 08.11.2017 по 31.10.2023 неодноразово перетинала державний кордон України (т.1 а.с.198-199).
Також судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданого стороною позивача висновку про оцінку майна від 12 вересня 2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , з використанням порівняльного підходу, ринкова вартість транспортного засобу - Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, станом на 12 вересня 2023 складає 165000 грн (курс НБУ станом на 12.09.2023 - 1 долар США = 36,5686 грн) (т. 1 а.с.45-46).
Відповідно до наданого стороною позивача висновку про оцінку майна від 12 вересня 2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , з використанням порівняльного підходу, ринкова вартість транспортного засобу - комбайну зернозбирального, марка СК-5М-1 «Нива», номерний знак: НОМЕР_2 , рік випуску -1994, станом на 12 вересня 2023 складає 89000 грн (курс НБУ станом на 12.09.2023 - 1 долар США = 36,5686 грн) (т.1 а.с.47-50).
Згідно з наданим стороною позивача висновком про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Актив Інвест», з використанням порівняльного підходу, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 63,00 кв.м, жилою площею 37,00 кв.м з прилеглими надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 станом на 06 жовтня 2023 складає 138229 грн (курс НБУ станом на 06.10.2023 - 1 долар США = 36,5686 грн) (т.1 а.с.53- 54).
Згідно з наданим стороною позивача висновком про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Актив Інвест», з використанням порівняльного підходу, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 51,00 кв.м, жилою площею 38,00 кв.м з прилеглими надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 станом на 06 жовтня 2023 складає 100710,00 грн (курс НБУ станом на 06.10.2023 - 1 долар США = 36,5686 грн) (т. 1 а.с.55-59).
Відповідачем на підтвердження вартості майна надано висновок експерта ОСОБА_4 від 08.04.2024 №0503/24, згідно з яким ринкова вартість об`єкту нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 на дату оцінки 08.04.2024, визначена із використанням порівняльного методичного підходу, складає 50794,00 грн без ПДВ. Також зробив висновок про те, що звіт про оцінку майна на дату оцінки 06.10.2023, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ПП «Актив Інвест» оцінювачем ОСОБА_5 , не відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна, методології, методам та оціночним процедурам, а саме ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.50, п.51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», в частині неознайомлення суб`єкта оціночної діяльності з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього; п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», в частині незазначення дати завершення складання звіту; незазначення висновків про найбільш ефективне використання об`єкта оцінки; незазначення змісту використаних методичних підходів, методів та оціночних процедур; незазначення додатків з вихідними даними та іншою інформацію, що були використані в процесі проведення оцінки (т.1 а.с.220-229).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/3339-АВ від 04.04.2024 ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti NF16B, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи (04.04.2024) складає 74308,99 грн (т.1 а.с.230, 231-253).
Ухвалою суду першої інстанції про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 09.04.2024 суд задовольнив клопотання сторони відповідача (т.1 а.с.206-209) та долучив письмові докази до матеріалів справи (т.2 а.с.10-12), у тому числі і зазначені вище висновки експертів. Разом з тим, у рішенні суду зроблено висновок про те, що зазначені докази подані у порушення вимог, встановлених ст.ст.83, 126, 127 ЦПК України і поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку судом не убачаються, що суперечить ухвалі про закриття підготовчого провадження.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України).
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Конструкція статей 60, 70 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Ця презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та уніфіковано застосовано Верховним Судом у постановах від 11 травня 2022 року у справі №185/4831/17, від 20 березня 2023 року у справі №752/25566/20-ц, від 08 квітня 2024 року у справі №639/2542/22, що свідчить про єдність та сталість судової практики.
Тобто, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, встановивши факт набуття цього майна подружжям у період перебування в шлюбі, застосуванню підлягають положення статей 60, 70 СК України з урахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.03.1990 року по 16.01.2015.
Також встановлено та не спростовано сторонами, що спірне майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску) набуте сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі у зазначений вище період. Доводів щодо спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно касаційна скарга не містить.
Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_1 бажає та надала згоду на отримання грошової компенсації 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя.
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 63)).
Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст.71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.
У постанові від 09.08.2023 при вирішенні справи №175/1025/20 Верховний Суд дійшов висновку, що залишення неподільної речі у спільній сумісній власності сторін не позбавить того з подружжя, хто фактично користується річчю, можливості робити це надалі. Але інший з подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч ч.ч.1, 7 ст.41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації. Якщо за позовом одного із подружжя суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у неподільному майні, таке судове рішення не буде ефективним для захисту відповідних прав та інтересів.
Відповідно до наданого стороною позивача висновку про оцінку майна від 12 вересня 2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , з використанням порівняльного підходу, ринкова вартість транспортного засобу - Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, станом на 12 вересня 2023 складає 165000 грн (т. 1 а.с.45-46).
Разом з тим, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/3339-АВ від 04.04.2024 ринкова вартість автомобіля Chevrolet Lacetti NF16B, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи (04.04.2024) складає 74308,99 грн. Колегія суддів вважає за необхідне прийняти за основу саме цей висновок, оскільки він є експертним і експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст.ст.384, 385 КК України (т.1 а.с.231- 251), на відміну від висновку про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_3 12.09.2023 (т.1 а.с.46).
Відповідно до висновку про вартість майна ПП «Актив Інвест» ринкова вартість житлового будинку загальною площею 63,00 кв.м, жилою площею 37,00 кв.м, з прилеглими надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 06 жовтня 2023 складає 138229 грн (т. 1 а.с.53-54). Іншого висновку про вартість вказаного житлового будинку матеріали справи не містять.
Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача грошової компенсації на користь ОСОБА_1 половини вартості спірного майна у розмірі 119654,49 грн ((165000 грн + 74308,99 грн = 239308,99) : 2 = 119654,49 грн).
Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 також просила суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 17.01.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Відповідно до статті 74 СК України у разі, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні світлини самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16 (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16 (провадження №61-44641св18), від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №61-5296св19), від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16 (провадження №61-42601св18), від 18 жовтня 2023 року у справі №201/11673/20 (провадження №61-10383св23).
Також факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (див. постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20).
У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15 (провадження №14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.
Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі №753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі №199/3941/20.
З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі №6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).
У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, на підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу позивачем надано: фото (датовані 09.09.2016; 22.10.2017; 06.07.2018; 02.09.2019; 25.12.2019; 17.01.2021; 20.05.2021; 25.05.2021; 27.05.2021; 31.12.2022), на яких сторони в колі сім`ї, на відпочинку, під час святкування різних свят; платіжні інструкції про переказ коштів (т. 1 а.с.30-41, 115-144).
Колегія суддів оцінює критично зазначені докази, вважає їх недостатніми та такими, що не свідчать про факт спільного проживання сторін як чоловіка та жінки у спірний період. Крім того, надані позивачем платіжні інструкції без перекладу їх з іноземної мови також не можуть бути прийняті до уваги.
Судом першої інстанції допитані свідки, які повідомили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час проживали разом однією сім`єю, вели спільний побут. Разом з тим, показаннями допитаних свідків не встановлено беззаперечно факту спільного проживання сторін однією сім`єю.
У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 зроблено висновок про те, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Суд не приймає до уваги довідку старости с. Вищі Верещаки с. Бурякове с. Любомирка с. Настине Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області П.Павловського від 04.09.2023 №20 про те, що йому відомі обставини факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу у період з 16.01.2015 по квітень 2023 року, оскільки такий факт може бути встановлений виключно судом і не є компетенцією державних органів чи органів місцевого самоврядування.
Будь-яких інших доказів, з яких можна було б встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період придбання спірного майна, ОСОБА_1 не надала та матеріали справи таких не містять, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 17.01.2015 по 01.04.2023, та як наслідок, поділу майна подружжя, придбаного у вказаний період, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; комбайну зернозбирального СК-1 «Нива», 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки закон передбачає таку можливість лише у разі встановлення факту проживання однією сім`єю.
Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене вище, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.1 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , а саме про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; легкового автомобілю Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, та про стягнення в рахунок поділу зазначеного майна з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за належну їй 1/2 частину спільного майна подружжя компенсацію у розмірі 119654,49 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні майнові вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме на 48,55% (239308,99 грн (задоволена частина майнових вимог) х 100 : 492939 грн (ціна позову)).
На підставі ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви в суді першої інстанції у розмірі 2393,22 грн (48,55% задоволених майнових вимог х 4929,39 грн сплачений судовий збір) та з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5414,65 грн ((51,45% відмовлених майнових вимог х 7394,08 грн сплаченого судового збору = 3804,25 грн) + (1073,60 грн відмовленої немайнової вимоги х 150% = 1610,40 сплаченого судового збору), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, слід стягнути з позивача на користь відповідача різницю понесених ним судових витрат в сумі 3021,43 грн (5414,65 грн - 2393,22 грн = 3021,43 грн). Крім того, з позивача на користь слід також стягнути відповідача різницю понесених на проведення оцінки майна у розмірі 634,96 грн (3634,96 грн понесених відповідачем – 3000 грн понесених позивачем = 634,96 грн) (т.1 а.с.52,253).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кушнірьов Олег Миколайович, задовольнити частково.
Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В рахунок поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за належну ОСОБА_1 1/2 частину спільного майна подружжя (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; легкового автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску) компенсацію у розмірі 119654 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн 49 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3021 (три тисячі двадцять одну) грн 43 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) різницю понесених на проведення оцінки майна витрат у розмірі 634 (шістсот тридцять чотири) грн 96 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді  C.М. Єгорова

С.І. Мурашко