ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/809/26 Справа № 199/3151/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Богун О.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Агєєва О.В.,
за участю секретаря   Шаповалової О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра у складі судді Богун О.О. від 09 липня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,– 

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог заявниця зазначає, що на момент звернення батька до суду із заявою про видачу судового наказу дитина проживала разом із ним. Разом з тим, на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, дитина постійно проживала разом із матір`ю за її фактичною адресою проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними документами, а саме довідкою з місця мешкання фактичного. Тому заявниця просить визнати судовий наказ №199/3151/25 від 13.03.2025, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпра про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однією дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 242,24 грн, - таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 09 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 16.05.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Амур-Нижньодніпровському відділі ДРАЦС Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, про що складений актовий запис № 216, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . За наслідком реєстрації шлюбу наречена змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Від вказаного шлюбу народилася дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.05.2022 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп.
Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
За загальним правилом ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст. 161 ЦПК України, тобто, крім випадків видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів.
Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів чи у твердій грошовій сумі, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.
При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.
Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого 13 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниця посилається на те, що на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, дитина постійно проживала разом із матір`ю за її фактичною адресою проживання по 
АДРЕСА_1 , з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини.
Слід зазначити, що словосполучення «або з інших причин», про яке йдеться у статті 432 ЦПК України, стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.
Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.
Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 13.03.2025 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.
Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.
У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі №186/126/21 (провадження № 61-1949св23) зазначено, що зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.
Між тим з таким позовом ОСОБА_1 не зверталась, а подала заяву про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Наведені в апеляційній скарзі доводи та представлена апеляційному суду копія рішення районного суду Кракова Республіки Польща щодо стягнення аліментів - не спростовують правильних висновків суду першої інстанції у даній цивільній справі та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а лише фактично зводяться до незгоди боржника з висновками суду першої інстанції.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали місцевого суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 09 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 09 лютого 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

О.В. Агєєв