Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

Справа № 279/7385/25
Провадження № 2/279/469/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 лютого 2026 року         м. Коростень 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Пацко О.О., за участю секретаря судового засідання Зубковою І.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/7385/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75592149 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчинений одноразовим ідентифікатором згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію»). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в розмірі 2500,00 грн. Строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день.
26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2610, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, в т.ч. за договором позики № 75592149 від 15.05.2021 року. У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, в тому числі за договором № 75592149 від 07.07.2021 року. Таким чином, ТОВ «Фінпром Маркет» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Станом на день звернення до суду умови договору відповідачем не виконувались, тому утворилась заборгованість на суму 7952,35 грн., з яких: 2500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5452,35 грн. - заборгованість за відсотками, у зв`язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості з відповідача разом із судовими витратами.
Ухвалою від 02.01.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.
Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
15.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75592149 відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 2500,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути його, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів (строк позики, строк договору). Процентна ставка за користування позикою становить 1,99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису QnDGzj86Xm що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договором позики № 75592149 від 15.05.2021 року виконало, перерахувавши грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжної інструкції та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес», згідно з якою на підставі укладеного між товариством і ТОВ «ФК «Фінекспрес» договору про переказ коштів ТОВ «ФК «Фінекспрес» 15.05.2021 року здійснено переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, в сумі 2500,00 грн. (Довідка №КД-000066700/ТНПП від 24.10.2025 року).
26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75592149 від 15.05.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем.
У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відповідно до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 75592149 від 15.05.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником ОСОБА_1 .
Станом на день звернення до суду відповідач має заборгованість, в сумі 13038,52 грн., яка складається із: 2500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5452,35 грн. - заборгованість за відсотками, нарахування відсотків за ставкою 1,99% за кожен день користування здійснено з 15.05.2021 року 19.11.2025 року.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №75592149 заборгованість відповідача за період з 15.05.2021 по 19.11.2025 становить 7952,35 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за тілом позики; 5452,35 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.
Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що відповідач не виконав в повному обсязі передбачених договором позики обов`язків по поверненню одержаних грошових коштів та сплати процентів, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «Фінпром Маркет».
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2500,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Згідно з п. 2 договору строк позики становить 30 днів з датою повернення позики 14.06.2021 р. (останній день) зі встановленою базовою процентною ставкою за користування позикою - 1,99 % (фіксована) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Із положень п.1 договору слідує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві надану йому у позику суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Відповідно до п. 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, згідно умов договору позики №75592149 від 15.05.2021 року договір укладено на 30 днів, а саме по 14.06.2021 року включно. За умовами договору за користування кредитом позичальник сплачує 1,99 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тому розмір відсотків за 1 день користування кредитними коштами становить: 2500,00 грн. х 1,99 % = 49,75грн. Строк кредитування становить - 30 днів, відтак сума відсотків становить: 30 днів х 49,75 грн. = 1492,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки термін кредитування для нарахування передбачених договором процентів становить до 14.06.2021 року включно, а сума нарахованих за вказаний період процентів складає 1492,50 грн., що відповідає узгодженим сторонами умовам договору позики.
Щодо доводів позивача про продовження строку користування позикою (пролонгацію та/або автопролонгацію) на строк не більше 90 календарних днів на підставі п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, то суд зазначає, що доказів продовження строку дії договору позики (пролонгації та/або автопролонгації), як і доказів ознайомлення відповідача з Правилами надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики, в редакції, що діяла станом на день укладення з відповідачем договору позики, позивачем суду не надано.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на день укладення з відповідачем договору позики, відсутність у договорі позики домовленості сторін про правила та умови пролонгації та/або автопролонгації договору, такі Правила через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20.
Крім того, долучені до матеріалів справи Правила надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики відповідачем не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Правила не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил.
Отже, самі по собі не підписані Правила надання грошових коштів у позику, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують пролонгацію (автопролонгацію) договору позики, у будь-якому випадку не можуть бути підставою для стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку договору.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за договором позики №75592149 від 15.05.2021 року в сумі 3992,50 грн., що розраховані наступним чином: 2500,00 грн. - тіло кредиту + 1492,50 грн. - відсотки.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Встановлено, що 25.08.2025 року укладено договір №25-08/25/ФП про надання правової допомоги між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Юлія Олегівна.
У відповідності з витягом з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, що є додатком №2 до договору №25-08/25/ФП про надання правової допомоги, адвокат Ткаченко Юлія Олегівна надала послуги з правничої допомоги, зокрема, щодо складання позовної заяви по боржнику ОСОБА_1 за договором позики у малозначній справі на суму 4500,00 грн.
Отже, понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 4500,00 грн. є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
З огляду на часткове задоволення позову, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на оплату професійної правової допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2259,00 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1186,73 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279,354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В АЛ И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75592149 від 15.05.2021 року у розмірі 3992 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору у розмірі 1216 (одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 04 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2259 (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», адреса місце знаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Садова, 31/33, код ЄДРПОУ 43311346.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ольга ПАЦКО