РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 січня 2026 р. Справа № 120/10544/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І., 
за участю:
секретаря судового засідання Тлустої А.О.,
представника позивача Панасюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків та за зустрічним позовом приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 до суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі – ГУ ДПС у Вінницькій області або позивач) до приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" (далі – ПП "ДІБРОВА ТА" або відповідач) про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності зазначеного підприємства, що знаходяться у банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового збору).
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що станом на дату пред`явлення позову за відповідачем рахується податковий борг в сумі 524870,48 грн, який складається з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в сумі 376,61 грн (у тому числі 28,23 грн за основним платежем та 348,38 грн нарахована пеня) та з податку на додану вартість (далі – ПДВ) в сумі 524493,87 грн (за основним платежем).
Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника податків з відповідних видів податків, податковими деклараціями від 19.03.2025, 20.04.2025, 20.05.2025, 19.06.2025, 27.02.2025.
Відповідачу надсилалась податкова вимога за № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023. Крім того, 04.04.2023 прийнято рішення за № 258/02-32-13-10-22 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ПП "ДІБРОВА ТА". 
В подальшому, з метою погашення існуючого податкового боргу та на виконання передбачених законом повноважень, податковим керуючим Табаном С.В. було направлено відповідачу Повідомлення про виділення майна в податкову заставу № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025. Однак, у зв`язку з не поданням платником документів, необхідних для опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складено Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2024.
Відтак контролюючий орган звертається до суду з цим адміністративним позовом про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача.
Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
20.08.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.
Відповідач зазначає, що він не отримував податкову вимогу № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 і така вимога не відображається в його електронному кабінеті. Крім того, відповідач вважає безпідставними твердження позивача про непогашення підприємством податкового боргу після формування цієї вимоги, адже рішенням суду від 19.12.2023 у справі № 120/11180/23 було встановлено, що станом на 11.08.2023 заборгованість у ПП "ДІБРОВА ТА" відсутня. При цьому суд відмовив у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Вінницькій області про стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності платника, а зустрічний позов ПП "ДІБРОВА ТА" задовольнив, визнавши протиправним та скасувавши податкове повідомлення-рішення (далі також ППР) від 16.05.2023 № 000716402320412. Отже, на думку відповідача, вказана податкова вимога вважається відкликаною в силу положень пунктів 60.1.4, 60.1.5 статті 60 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Також відповідач звертає увагу на те, що у тексті судового рішення за результатами вирішення справи № 120/11180/23 констатовано відсутність оригіналу податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023, а також конверта та рекомендованого повідомлення № 2460001390544, якими така вимога нібито направлялася підприємству, через їх втрату посадовою особою Крижопільського відділу податків та зборів з юридичних осіб. Тобто позивач обґрунтовує свої вимоги з посилання на неіснуючі докази.
Окрім цього, відповідач вважає непідтвердженою суму податкового боргу, про яку зазначено у позовній заяві, а також заперечує правомірність дій податкового керуючого щодо надіслання ним листа № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 та складання Акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2024.
20.08.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла зустрічна позовна заява ПП "ДІБРОВА ТА" до ГУ ДПС у Вінницькій області з такими позовними вимогами:
- визнати протиправними та скасувати рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу;
- зобов`язати контролюючий орган виключити дані щодо податкової вимоги від 04.04.2023 № 0000050-1310-0232 з Реєстру податкових вимог;
- визнати протиправними лист-вимогу податкового керуючого № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025, акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025 та скасувати акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025.
Обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом загалом подібні до заперечень, наведених у відзиві.
ПП "ДІБРОВА ТА" наголошує, що рішення суду від 19.12.2023 у справі № 120/11180/23 має преюдиційний характер і таким судом рішенням, яке набрало законної сили, встановлено погашення в повному обсязі заборгованості за податковою вимогою № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023. Відтак усі подальші дії ГУ ДПС щодо податкової застави та оформлення актів є безпідставними та незаконними. Водночас, оскільки податкова вимога вважається відкликаною в силу закону, контролюючий орган був зобов`язаний направити підприємству нову вимогу, чого не зробив.
Щодо листа податкового керуючого № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025, то такий був надісланий на адресу ПП "ДІБРОВА ТА" через електронний кабінет з порушенням, оскільки не містив електронного підпису. Також у ньому зазначено про неіснуючу суму боргу у розмірі 682100,44 грн, без зазначення джерела його формування та складових частин. Крім того, судячи зі змісту цього листа, контролюючий орган штучно створив ситуацію, вимагаючи надати копію технічного паспорту на екскаватор-навантажувач марки А999, із заводським номером 100522 та номерним знаком НОМЕР_1 , оскільки всі дані для здійснення опису у податкового керуючого були. Не уточнено в листі і те, який саме документ необхідно надати для підтвердження балансової вартості майна, що свідчить про незаконність пред`явленої вимоги.
Ухвалою суду від 04.09.2025 вищезазначену зустрічну позовну заяву залишено без руху, водночас ПП "ДІБРОВА ТА" встановлено 10-денний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме: 1) приведення змісту заявлених вимог у відповідність до вимог процесуального закону; 2) надання клопотання (заяви) про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску; 3) надання доказів сплати судового збору у відповідному розмірі; 4) зазначення обов`язкових реквізитів сторін.
16.09.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову. 
Не змінивши підстав позову, представник ПП "ДІБРОВА ТА" уточнив зустрічні позовні вимоги та виклав їх у такій редакції:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу;
- визнати незаконною бездіяльність ГУ ДПС у Вінницькій області щодо невідкликання податкової вимоги від 04.04.2023 № 0000050-1310-0232 та зобов`язати його виключити дані щодо податкової вимоги від 04.04.2023 № 0000050-1310-0232 з реєстру податкових вимог;
- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Вінницькій області щодо опису майна ПП "ДІБРОВА ТА" у податкову заставу шляхом направлення листа-вимоги № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 та складання акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025, і зобов`язати його утриматись від опису майна підприємства на підставі рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу. 
При цьому зустрічна позовна заява подана із зазначенням усіх реквізитів сторін відповідно до вимог закону.
Також до заяви від 16.09.2025 додано платіжну інструкцію № 97 від 15.09.2025 про сплату судового збору у сумі 7267,20 грн відповідно до заявлених позовних вимог.
Щодо строку звернення до адміністративного суду, то представник заявника вказав на те, що перебіг строку на оскарження рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 та оспорюваних дій ГУ ДПС у Вінницькій області необхідно обчислювати з моменту фактичного ознайомлення підприємства з відповідними судовими документами, а саме з 29.07.2025, коли через підсистему "Електронний суд" було отримано позовну заяву контролюючого органу у справі № 120/10544/25, з якої і стало відомо про існування відповідних неправомірних рішень та дій контролюючого органу. Водночас до цього часу у ПП "ДІБРОВА ТА" не було і не могло бути відомостей про вищевказане рішення та пов`язані з ним документи, що підтверджується також відсутністю будь-яких належним чином надісланих примірників таких актів у підприємства. Отже, пропуск строку їх оскарження зумовлений об`єктивними та незалежними від заявника причинами, а тому підлягає поновленню як такий, що має поважні підстави.
Ухвалою суду від 19.09.2025 зустрічний позов ПП "ДІБРОВА ТА" прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ГУ ДПС у Вінницькій області. У зв`язку з цим та на підставі положень ч. 4 ст. 177 КАС України розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 
Вказаною ухвалою також залишено без задоволення клопотання представника ПП "ДІБРОВА ТА" про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що такий строк пропущений. З огляду на додані до зустрічного позову документи та за відсутності доказів протилежного, суд погодився із твердженнями позивача про те, що ПП "Діброва ТА" фактично дізналося про існування рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 та про інші дії податкового органу, з яким заявник не погоджується і які вважає протиправними, саме 29.07.2025, тобто тоді коли через підсистему "Електронний суд" отримало позовну заяву. Отже, у даному випадку відлік строку звернення до адміністративного суду відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України необхідно обчислювати саме з 29.07.2025.
Поряд з цим в ухвалі суду від 19.09.2025 зазначено, що питання щодо дотримання підприємством строку звернення до суду може бути переглянуте судом на інших стадіях судового процесу за ініціативою ГУ ДПС у Вінницькій області та у разі надання ним нових доказів, які б вказували на пропущення відповідачем строку звернення до суду.
26.08.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, в якій представник ГУ ДПС у Вінницькій області заперечує доводи відповідача, наведені у відзиві, та просить суд позовні вимоги задовольнити. 
Представник позивача зазначає, що податкова вимога № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 та рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу направлялися на юридичну адресу ПП "ДІБРОВА ТА" рекомендованим листом, однак поштове відправлення було повернуте без вручення. Тому, згідно з вимогами ст. 42 ПК України, вони вважаються врученими платнику податків. 
При цьому представник позивача акцентує на хибності тверджень відповідача про відсутність у контролюючого органу оригіналів відповідних документів, які, у разі потреби, можуть бути надані для огляду в судовому засіданні.
Крім того, представник ГУ ДПС зазначає, що з моменту направлення відповідачу вказаної податкової вимоги, податковий борг ПП "ДІБРОВА ТА" в повному обсязі не погашався, через що у контролюючого органу був відсутній обов`язок надсилати нову податкову вимогу. Щодо доводів відповідача про встановлення рішенням суду у справі № 120/11180/23 факту відсутності у підприємства заборгованості станом на 11.08.2023, то такі представник позивача вважає помилковими, оскільки йдеться про відсутність податкового боргу, заявленого до стягнення у відповідній справі, а не про повну відсутність заборгованості платника податків. 
01.09.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшли заперечення, в яких представник ПП "ДІБРОВА ТА" підтримав відзив на позовну заяву та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Додатково представник відповідача звертає увагу на те, що контролюючий орган не надає опису вкладення до поштового відправлення № 2460001390544, яким начебто на адресу ПП "ДІБРОВА ТА" було надіслано податкову вимогу № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 та рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023.
Також представник відповідача вважає голослівними твердження позивача щодо нетотожності факту погашення заборгованості по податковій вимозі і відсутності податкового боргу, оскільки такі не мають нормативного підґрунтя.
Крім того, на думку представника відповідача, ненадання (невручення) платнику податків акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025 та попереднього рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 фактично позбавляє права контролюючого органу на звернення до суду із відповідним позовом через недотримання процедури виникнення та оформлення податкової застави.
24.09.2025 до суду надійшло клопотання представника ГУ ДПС у Вінницькій області про залишення зустрічного позову ПП "ДІБРОВА ТА" без розгляду. 
Ухвалою суду від 04.12.2025 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Підготовче засідання у справі від 16.10.2025 відкладено через неявку сторін на 13.11.2025.
У підготовчому засіданні від 13.11.2025 оголошено перерву до 04.12.2025 у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів та для витребування з архіву суду матеріалів адміністративних справ № 120/11180/23 та № 120/7273/24.
За клопотанням представника відповідача та з метою надання сторонами додаткових доказів у підготовчому засіданні від 04.12.2025 оголошено перерву до 22.12.2025. 
Прокольною ухвалою суду від 22.12.2025 закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до розгляду по суті на 15.01.2026.
Судове засідання з розгляду справи по суті від 15.01.2026 відкладено на 26.01.2026 через першу неявку в судове засідання представника відповідача. 
В судове засідання від 26.01.2026 представник відповідача повторно на виклик суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. 
З огляду на викладене і враховуючи, що належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. З цих же мотивів залишено без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просить суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Зустрічний позов заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, а тому просить відмовити у його задоволенні.
Дослідивши матеріали цієї справи, а також матеріали архівних адміністративних справ № 120/11180/23 та № 120/7273/24, оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень і надані ними докази, суд при вирішенні позовних вимог за основним та зустрічним позовами виходить з наступного.
В силу вимог ст. 67 Конституції України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України відповідач, як платник податків, зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.п. 15.1-15.2 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За змістом пункту 41.4 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до пункту 41.1 зазначеної статті контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) – щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до п. 57.1 та п. 57.2 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, – протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Водночас за приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що станом на дату пред`явлення ГУ ДПС адміністративного позову у цій справі (на 24.07.2025) за ПП "ДІБРОВА ТА" рахувалася податкова заборгованість в загальній сумі 524870,48 грн.
Зазначений борг включав у себе борг з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в сумі 376,61 грн (у тому числі 28,23 грн за основним платежем та 348,38 грн нарахована пеня) та борг з ПДВ за основним платежем в сумі 524493,87 грн.
Факт наявності у відповідача вказаної заборгованості підтверджується даними картки особового рахунку платника податків та податковими деклараціями з ПДВ від 19.03.2025, 20.04.2025, 20.05.2025, 19.06.2025, 27.02.2025, доданими до позовної заяви.
В підготовчому засіданні за клопотанням відповідача у контролюючого органу судом додатково витребувано витяг з картки особового рахунку ПП "ДІБРОВА ТА" з податку на прибуток за період з 01.01.2023 по 22.12.2025 та витяг з картки особового рахунку з ПДВ за аналогічний період.
Їх аналізом доводиться факт існування у підприємства непогашеного податкового боргу на зазначену в адміністративному позові суму, яка вважається узгодженою у встановленому законом порядку.
Своєю чергою, під час розгляду справи наданням належних й допустимих доказів відповідач не спростував відсутність такого боргу.
Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.1 та п. 88.2 ст. 88 ПК України).
Пунктом 89.1 статті 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає, зокрема:
- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, – з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, – з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з п. 89.2 ст. 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Так, пунктом 89.3 статті 89 ПК України встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
При цьому, в силу приписів п. 89.4 ст. 89 ПК України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. 
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Також відповідно до пп. 20.1.32 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.
Крім того, пунктом 1 частини першої статті 283 КАС України податковому органу при здійсненні ним визначених законом повноважень надано право звертатися до адміністративного суду зі заявою щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях платника податків.
Системний аналіз наведених нормативних положень свідчить про те, що у разі недопуску до опису майна у податку заставу та/або ненадання платником на вимогу податкового керуючого документів, необхідних для такого опису, контролюючий орган наділений правом звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності, щодо заборони відчуження платником податків майна, а також щодо зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого.
При цьому, з огляду на принцип диспозитивності, контролюючий орган самостійно визначає форму, підстави та предмет звернення до суду.
У свою чергу, з у рахуванням абз. 3 п. 89.4 ст. 89 ПК України, зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі.
З матеріалів справи видно, що уповноваженою особою ГУ ДПС у Вінницькій області на виконання вимог статті 89 ПК України прийнято рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна ПП "ДІБРОВА ТА" в податкову заставу.
Листом податкового керуючого № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025, з метою проведення опису майна у податкову заставу, відповідача зобов`язано надати належно засвідчені копії первинних документів, які підтверджують право власності на екскаватор-навантажувач марки А999, із заводським номером 100522 та номерним знаком НОМЕР_1 , та його балансову вартість.
Надалі, у зв`язку з ненаданням вказаним документів, податковим керуючим складено Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.042025.
Таким чином, беручи до уваги, що у встановлені законодавством строки відповідач не сплатив до бюджету наявну у нього податкову заборгованість, яка підтверджується матеріалами справи, а також, що податковому керуючому не надано документів, необхідних для опису майна у податкову заставу, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС у Вінницькій області та наявність підстав для їх задоволення.
При цьому суд враховує, що на дату ухвалення рішення у цій справі податковий борг ПП "ДІБРОВА ТА" становить 202813,96 грн з ПДВ, тобто повністю не погашений, що підтверджується витягом з картки особового рахунку підприємства з цього виду податків за період з 22.12.2025 по 24.01.2026.
Оцінюючи заперечення відповідача на адміністративний позов та одночасно його доводи і аргументи на підтримку вимог за зустрічним позовом, суд зазначає таке.
Щодо податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно з пунктами 59.3, 59.4, 59.5 статті 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Як можна побачити з наявних у справі даних карток особового рахунку ПП "ДІБРОВА ТА", станом на 03.04.2023 заборгованість відповідача з податку на прибуток підприємств становила 9521,00 грн (за основним зобов`язанням), яка виникла 13.03.2023 у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих грошових зобов`язань за декларацією № 9309143658 від 28.03.2023 в сумі 10236 грн (мінус наявна переплата 715 грн).
Крім того, заборгованість відповідача з ПДВ на вказану дату становила 187438,52 грн (за основним зобов`язанням) та виникла через несплату підприємством самостійно нарахованих зобов`язань за деклараціями з ПДВ № 9028656399 від 19.02.2023 на суму 127326,00 грн (термін сплати – до 02.03.2023), № 9054425014 від 20.03.2023 на суму 43161,00 грн (термін сплати – до 30.03.2023), а також у зв`язку з поданням низки уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21.02.2023. 
Відтак, на виконання приписів ст. 59 ПК України, ГУ ДПС у Вінницькій області сформувало податкову вимогу № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 на загальну суму податкового боргу 196959,52 грн, в тому числі з податку на прибуток підприємств – 9521,00 грн та ПДВ – 187438,52 грн.
Крім того, як вже зазначалося вище, уповноваженою особою контролюючого органу відповідно до ст. 89 ПК України було прийнято рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна в податкову заставу.
04.04.2023 вищевказані документи (вимога та рішення) були надіслані на юридичну адресу ПП "ДІБРОВА ТА" (смт. Крижопіль Вінницької області, вул. Героїв України, 70) рекомендованим лист з повідомленням про вручення, однак повернуті до контролюючого органу з відміткою "адресат відсутній за адресою" (поштове відправлення № 2460001390544).
Суд враховує, що питання листування платників податків та контролюючих органів регулюються положеннями ст. 42 ПК України.
Так, відповідно до пункту 42.5 зазначеної статті Кодексу, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.
Судом встановлено, що заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет платника відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України представник ПП "ДІБРОВА ТА" подав 26.03.2024.
Отже, надіслання на адресу відповідача податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 та рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна в податкову заставу рекомендованим листом з повідомленням про вручення здійснено ГУ ДПС у Вінницькій області правомірно та з дотриманням вимог закону. Водночас, у зв`язку з їх поверненням на адресу контролюючого органу без вручення через відсутність адресата за своєю адресою, вважається, що такі документи вручені платнику податків в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про неможливість вручення поштового відправлення. 
Крім того, судом з`ясовано, що відповідно до матеріалів адміністративної справи № 120/11180/23, 24.07.2023 ГУ ДПС у Вінницькій області пред`явило до Вінницького окружного адміністративного суду позов про стягнення з ПП "ДІБРОВА ТА" коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 243773,91 грн та накладення арешту на кошти та інші цінності цього платника податків, що знаходяться в установах банку на суму боргу.
Вказаний спірний борг складався із заборгованості з ПДВ за основним платежем в сумі 154692,52 грн по деклараціях від 19.02.2023, 20.03.2023, 19.04.2023, 21.05.2023, 19.06.2023 та за штрафними санкціями в сумі 89081,39 грн згідно з ППР № 00716402320412 від 16.05.2023.
Рішенням суду від 19.12.2023, яке набрало законної сили 12.08.2024, у задоволенні позову ГУ ДПС у Вінницькій області було відмовлено, тоді як зустрічний позов ПП "ДІБРОВА ТА" задоволено, а саме визнано протиправним та скасовано вищезазначене податкове повідомлення-рішення від 16.05.2023 № 000716402320412.
При цьому, як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду справи заявлений до стягнення податковий борг з ПДВ в сумі 154692,52 грн за основним платежем відсутній у зв`язку із самостійною сплатою зобов`язань платником податків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки судом визнається протиправним та скасовується ППР № 00716402320412 від 16.05.2023, підстав для стягнення решти спірного податкового боргу немає.
З наведеного висновується, що у рішенні від 19.12.2023 констатовано не відсутність у ПП "ДІБРОВА ТА" податкової заборгованості як такої, а лише тієї, що була предметом судового розгляду і заявлялася контролюючим органом до стягнення станом на 24.07.2023. 
Втім, як видно з матеріалів справи № 120/11180/23 та з матеріалів цієї справи, зокрема карток особового рахунку, після звернення ГУ ДПС у Вінницькій області з позовом у липні 2023 року податковий борг підприємств з ПДВ змінювався (збільшувався/зменшувався), однак станом на 19.12.2023 в повному обсязі погашений не був та становив 184585,68 грн.
Відтак доводи відповідача про відсутність у нього податкового боргу як станом на 11.08.2023, так і на дату ухвалення рішення у справі № 120/11180/23 є безпідставними. 
Крім того, судом встановлено, що 03.06.2024 ГУ ДПС у Вінницькій області звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ПП "ДІБРОВА ТА" податкового боргу в сумі 72982,64 грн з ПДВ, з яких 44054,87 грн штрафних санкцій, застосованих ППР № 0238790412 від 28.12.2023, та 28927,77 грн – нарахована пеня. 
В межах адміністративної справи № 120/7273/24 за вказаним позовом було пред`явлено зустрічний позовом ПП "ДІБРОВА ТА" до ГУ ДПС у Вінницькій області про скасування вищезазначеного ППР № 0238790412 від 28.12.2023.
У зв`язку з прийняттям вказаного зустрічного позову до розгляду, спірні зобов`язання підприємства на суму 44054,87 грн втратили статус узгоджених.
З огляду на це, а також враховуючи, що станом на 24.02.2025 податковий борг, заявлений до стягнення, за відповідачем не рахувався, представником ГУ ДПС у Вінницькій області було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України, яке задоволено ухвалою суду від 23.04.2025.
Надалі рішенням суду від 16.07.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025, зустрічний позов ПП "ДІБРОВА ТА" задоволено, визнано протиправним та скасовано ППР № 0238790412 від 28.12.2023.
Поряд з цим, як можна побачити з даних тієї ж картки особового рахунку платника ПДВ, після пред`явлення ГУ ДПС позову у червні 2024 року у справі № 120/7273/24 і включно до звернення з позовом у цій справі наприкінці липня 2025 року, заборгованість ПП "ДІБРОВА ТА" змінювалася, однак повністю не погашалася. 
Непогашеною така заборгованість залишається і станом на дату ухвалення цього рішення, про що вже зазначено вище. 
Отже, помилковими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи є твердження відповідача про те, що рішеннями судів у справах № 120/11180/23 та № 120/7273/24 підтверджується відсутність у підприємства податкового боргу.
Натомість зібраними та проаналізованими під час розгляду цієї справи доказами повністю доводиться той факт, що з моменту формування податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 і до сьогодні заборгованість ПП "ДІБРОВА ТА" з ПДВ в повному обсязі не погашалась.
Відтак суд погоджується з доводами позивача про відсутність, згідно з положеннями п. 59.5 ст. 59 ПК України, обов`язку контролюючого органу надсилати (вручати) відповідачу нову вимогу, оскільки вищевказана податкова вимога своєї юридичної сили не втратила. 
Крім того, відповідно до п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;
60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;
60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;
60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;
60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Таким чином, за приписами пп. 60.1.4 та пп. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною (анульованою), що не потребує прийняття контролюючим органом окремого рішення, якщо остаточним рішенням суду була скасована повністю або ж зменшена сума податкового боргу, включена до податкової вимоги.
У такому разі відповідна податкова вимога втрачає чинність та не створює жодних правових наслідків, визначених податковим законодавством, а податковий орган відповідно до п. 60.4 ст. 60 ПК України повинен сформувати нову податкову вимогу із зменшеною сумою податкового боргу.
Як вже мовилося вище, податкова вимога № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 включала податковий борг ПП "ДІБРОВА ТА" станом на 03.04.2023 на загальну суму 196959,52 грн, в тому числі з податку на прибуток підприємств в сумі 9521,00 грн та з ПДВ в сумі 187438,52 грн.
Водночас ані рішенням суду у справі № 120/11180/23, ані рішенням суду у справі № 120/7273/24 вказаний податковий борг не скасовувався та не зменшувався.
Зокрема, у справі № 120/11180/23 судом визнано протиправним та скасовано ППР № 00716402320412 від 16.05.2023 про застосування штрафних санкцій у розмірі 89081,39 грн. Тобто відповідні зобов`язання, враховуючи дату цього податкового повідомлення-рішення, не могли увійти до спірної податкової вимоги.
У справі № 120/7273/24 визнано протиправним та скасовано ППР № 0238790412 від 28.12.2023 про застосування штрафних санкцій в розмірі 44054,87 грн, які теж закономірно не охоплювалися податковим боргом згідно з податковою вимогою від 04.04.2023.
І хоча в процесі розгляду вказаних справ погашався (сплачувався) той податковий борг, який був предметом стягнення у судовому порядку, однак в повному обсязі заборгованість підприємства (з ПДВ) не погашалась, як це констатовано судом вище. 
Відтак немає підстави і для висновку про те, що податкова вимога № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 вважається відкликаною в силу пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, а саме у зв`язку з погашенням суми податкового боргу самостійно платником податків або органом стягнення.
В ході розгляду справи також не підтвердилися доводи відповідача про відсутність як такої податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023, а також доказів її направлення поштою, у зв`язку з втратою цих документів.
На вимогу суду представником ГУ ДПС у Вінницькій області надано для огляду в судовому засіданні в оригіналі поштове відправлення за № 2460001390544, яке було повернуте без виконання та з відміткою про відсутність адресата за адресою. 
Розкриттям відповідного конверта судом з`ясовано, що у ньому дійсно знаходяться примірник податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023 (з розрахунком суми податкового боргу на звороті) та рішення № 258/02-32-13-10-22 від 04.04.2023 про опис майна у податкову заставу, які надсилалися на юридичну адресу ПП "ДІБРОВА ТА" разом із супровідним листом.
Водночас наявні рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за № 2460001390544 та довідка службової особи АТ "Укрпошта" про причини його повернення підтверджують дотримання контролюючим органом вимог п. 42.5 ст. 42 ПК України.
У свою чергу, посилання відповідача на відсутність опису вкладення зазначеного поштового відправлення є безпідставними, оскільки вказаною нормою чітко визначено, яким саме видом поштового відправлення здійснюється листування із платниками податків (шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).
Таким чином, твердження відповідача про втрату вищевказаних документів спростовані позивачем-суб`єктом владних повноважень, а тому до уваги судом не беруться.
Факт направлення податкової вимоги № 0000050-1310-0232 від 04.04.2023, її повернення без вручення та чинність на даний час додатково підтверджується витягом з Реєстру податкових вимог ДПС. 
Щодо ненадходження податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу до електронного кабінету платника, то, як вже зазначалося раніше, відповідач подав заяву про бажання отримувати документи в електронному форматі лише 26.03.2024, а відтак до цієї дати контролюючий орган на виконання вимог п. 42.5 ст. 42 ПК України зобов`язаний був забезпечити листування поштою.
Оцінюючи доводи відповідача про неправомірність листа-вимоги податкового керуючого № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 та складання ним Акту відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2024, суд виходить з таких мотивів.
За змістом проаналізованих вище норм статті 89 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх податкових обов`язків, майно платника податків, який має податковий борг, що перевищує 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060 грн), передається у податкову заставу.
Право податкової застави не потребує письмового оформлення та поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна у податкову заставу, який складає податковий керуючий. До акту опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Водночас, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Згідно з п. 91.1 ст. 91 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 91.3 ст. 91 ПК України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб, здійснює підготовку документів для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.
Порядок призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого визначено наказом Міністерства фінансів України від 25.05.2017 № 529, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2017 за № 786/30654 (далі – Порядок № 529).
Відповідно до розділу II цього Порядку податковий керуючий призначається платнику податків, що має податковий борг, наказом керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків.
Посадова (службова) особа контролюючого органу наділяється повноваженнями податкового керуючого з дати видання наказу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про призначення такої особи податковим керуючим.
Розділом III Порядку № 529 передбачено, зокрема, такі основні функції та повноваження податкового керуючого щодо податкової застави:
- надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги;
- одержання від платника податків документів, необхідних для опису майна в податкову заставу;
- здійснення опису майна у випадках, передбачених Кодексом, та складання акта опису такого майна;
- складання акта про відсутність майна, що має бути описане у податкову заставу;
- складання акта відмови платника податків від опису майна у податкову заставу;
- отримання від платника податків інформації та документів про операції з майном, яке перебуває у податковій заставі.
- забезпечення отримання від платника податків інформації про майно, яке перебуває у податковій заставі, а також технічної, технологічної та іншої супровідної документації на таке майно.
Крім того, як унормовано розділом III Порядку застосування податкової застави податковим органом, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за № 859/30727 (далі – Порядок № 586), опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).
Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу (додаток 4).
До акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
У разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість є меншою, ніж сума податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису майна на суму, що відповідає сумі податкового боргу платника податків.
Таким чином, системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Порядку № 529 та Порядку № 586 дає можливість дійти висновку, що відповідно до чинного законодавства податковий керуючий наділений комплексом повноважень, необхідних для виконання покладених на нього функцій щодо погашення податкового боргу платника податків. Серед іншого податковий керуючий вправі витребовувати та одержувати від платника податків документи, які є необхідними для опису майна в податкову заставу, в тому числі документи, що засвідчують право власності на майно та підтверджують його балансову вартість (для визначення його достатності в цілях погашення податкового боргу). Своєю чергою, вказаному праву податкового керуючого кореспондує обов`язок платника податків, який має податковий борг, надати документи, що витребовуються. Невиконання такого обов`язку фіксується актом відмови платника податків від опису майна у податкову заставу та тягне за свою конкретні юридичні наслідки, визначені законом, а саме виникнення підстав для звернення податкового органу щодо зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна, а також зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Судом встановлено, що 07.04.2025 на адресу ПП "ДІБРОВА ТА" податковим керуючим Табаном С. направлено лист-вимогу № 16754/6/02-32-13-09-08 про надання документів з метою проведення опису майна у податкову заставу.
Вказаним листом відповідача зобов`язано у 5-денний термін надати належно засвідчені копії правовстановлюючих документів на екскаватор-навантажувач марки А999, із заводським номером 100522 та номерним знаком НОМЕР_1 , та документів, які підтверджують балансову вартість цього рухомого майна.
У той же день лист за № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 доставлено до електронного кабінету ПП "ДІБРОВА ТА", що підтверджується відповідною квитанцією.
Оскільки у встановлений строк відповідач не надав витребуваних у нього документів, податковим керуючим за формою, визначеною додатком 4 до Порядку № 586, складено Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 160 від 30.04.2025.
Таким чином, за встановлених обставин та виходячи з проаналізованих вище норм законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, суд не вбачає підстав дійти висновку, що вищевказані рішення та дії контролюючого органу та його посадових осіб були прийняті/вчинені не на підставі, не у межах повноважень або не у спосіб, що визначені законом. Відтак доводи відповідача про їх неправомірність та протиправність суд відхиляє. 
Щодо тверджень відповідача про те, що лист за № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 був надісланий в електронній формі з порушенням, оскільки не містив електронного підпису, то такі спростовуються вищезгаданою квитанцією про доставку документів в електронний кабінет платника. 
Факт доставки цього листа до електронного кабінету підприємства також підтверджується інформацією з електронного кабінету ПП "ДІБРОВА ТА", яка додана до зустрічного позову.
При цьому доказів неприйняття вказаного електронного документа в процесі здійснення автоматизованої перевірки, як це передбачено Порядком обмінну електронними документами з контролюючим органом, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827, суду не надано.
Щодо відмінності розміру податкового боргу згідно з листом податкового керуючого (682100,44 грн) та розміром боргу, зазначеного у позовній заяві (524870,48 грн), на чому акцентує відповідач, то така відмінність пояснюється датою, на яку за підприємством обліковувалась заборгованість: станом на 07.04.2025 та станом на 29.07.2025 відповідно. 
Разом з тим зазначена обставина ніяк не впливає на можливість реалізації контролюючим органом права податкової застави, оскільки перелік підстав для припинення податкової застави є вичерпним та визначається п. 93.1 ст. 93 ПК України.
Відтак зміна податкового боргу, за відсутності факту його повного погашення, не перешкоджає зверненню до суду з позовом щодо зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, навіть якщо після відмови платника податків від опису майна у податкову заставу сума заборгованості зменшилася, але перевищує 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Суд також критично оцінює посилання відповідача на "штучний" характер листа за № 16754/6/02-32-13-09-08 від 07.04.2025 та про неможливість визначення з його змісту, які саме документи вимагаються. 
Доводи в цій частині суд вважає надуманими і такими, що спрямовані на уникнення передбачених законом наслідків ненадання платником податків, який має податковий борг, документів, що витребовуються податковим керуючим.
При цьому суд враховує, що відповідач не звертався до контролюючого органу за наданням будь-яких роз`яснень щодо суми боргу, зазначеної у листі, її складових, не вимагав проведення звірки, якщо вважав, що зазначена у листі сума боргу не відповідає дійсності, а також не просив уточнити, які саме документи слід надати для виконання вимоги податкового керуючого. 
Решта доводів та аргументів відповідача мають формальний характер, не підтверджуються жодними належними й допустимим доказами та не свідчать про наявність підстав для задоволення зустрічного позову і визнання оскаржуваних рішень та дій контролюючого органу протиправними або для відмови у задоволенні позову ГУ ДПС у Вінницькій області.
Також при вирішенні справи суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що від імені ГУ ДПС у Вінницькій області адміністративний позов подано неуповноваженою особою, а позовна заява та додані до неї документи оформлені без дотримання вимог закону. 
Відповідні твердження є неспроможними та повністю спростовуються матеріалами справи. 
Крім того, питанню відповідності позовної заяви положенням КАС України надано оцінку в ухвалі суду від 04.08.2025 про відкриття провадження у справі, тоді як після цього відповідач в порядку, визначеному ст.ст. 44, 167 Кодексу, не заявляв клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України. 
Відповідно до положень ст.ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року (пункт 29) статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ГУ ДПС у Вінницькій області є підставним та підлягає задоволенню. Разом з тим у задоволенні зустрічного адміністративного позову належить відмовити.
Частиною другою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відтак сплачений ГУ ДПС у Вінницькій області судовий збір з відповідача не стягується.
Водночас позивач за зустрічним позовом, враховуючи результати розгляду справи, втрачає право на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат.
Матеріали архівних адміністративних справ № 120/11180/23 та № 120/7273/24 підлягають поверненню після набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.
Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області до приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків – задовольнити.
Зупинити видаткові операції на рахунках приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" (код ЄДРПОУ 35599660) шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності товариства, що знаходяться у банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати, сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).
У задовленні зустрічного позову приватного підприємства "ДІБРОВА ТА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Інформація про учасників справи:
1) позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 45069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028);
2) відповідач: приватне підприємство "ДІБРОВА ТА" (код ЄДРПОУ 35599660, місцезнаходження: вул. Героїв України, 70, смт. Крижопіль, Крижопільський район, Вінницька область, 24600);
3) представник відповідача: адвокат Ковальчук Євген Миколайович (РНОКПП НОМЕР_2 , має зареєстрований кабінет в ЄСІТС, адреса для листування: АДРЕСА_1 ). 
Повне судове рішення складено 04.02.2026.

Суддя Сало Павло Ігорович