ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	Львів	Справа № 167/739/25 пров. № А/857/33413/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С. М., Мікули О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 29 липня 2025 року про повернення позовної заяви в справі № 167/739/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

суддя в 1-й інстанції – Шептицька Н.В.,
час ухвалення рішення – 29 липня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Рожище,
дата складання повного тексту рішення – 29.07.2025 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за постановами від 27 вересня 2023 року серії 3АВ № 03664831, від 11 жовтня 2023 року серії 3АВ № 03808782, від 21 березня 2024 року серії 4АВ № 05312426, від 3 листопада 2024 року серії 4АВ № 08198931, та не заміну суб`єкта правопорушень за цими постановами на ОСОБА_2 ;
зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за постановами від 27 вересня 2023 року серії 3АВ № 03664831, від 11 жовтня 2023 року серії 3АВ № 03808782, від 21 березня 2024 року серії 4АВ № 05312426, від 3 листопада 2024 року серії 4АВ № 08198931, та замінити суб`єкта правопорушень за цими постановами на ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 11 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху з мотивів відсутності доказів надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
Суддею Рожищенського районного суду Волинської області 21 липня 2025 року надано додатковий п`ятиденний строк на усунення недоліку позовної заяви.
Так, 24.07.2025 року місцевим судом зареєстровано заву представника позивачки про усунення недоліків. 
Однак ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29 липня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивачка, через представника, подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що сторона позивача в повній мірі усунула недоліки адміністративного позову, долучивши відповідний опис вкладення та поштову накладну. Зазначені документи підтверджують надіслання матеріалів позовної заяви на адресу місця реєстрації третьої особи в справі.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.2 ст.312, п.3 ч.1 ст.294 КАС України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що поштові відправлення, вручаються адресату (одержувачу) або іншій уповноваженій особі, інформація про яку надана відправником або одержувачем, номер мобільного телефону: НОМЕР_1 (вказаний у поштовій накладній), не належить ОСОБА_2 , відтак вказана обставина виключає можливість ОСОБА_2 з`явитися до відділення АТ «Укрпошти» в м.Києві та отримати кореспонденцію, оскільки інформацію від уповноваженої особи АТ "Укрпошти" про необхідність з`явитися до відділення для вручення кореспонденції буде отримувати представник сторони позивача, а не третя особа.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС України.
Водночас відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Так, за приписами ч.2 ст.161 КАС України, у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини 9 статті 44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який не є суб`єктом владних повноважень та подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Отже, з аналізу зазначених вище норм слідує, що у разі подання учасником справи позовної заяви через підсистему "Електронний суд" сторона зобов`язана надати до суду докази надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи до їх електронного кабінету з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами або у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Такий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2024 року в справі № 990/88/24.
Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статті 161 КАС при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 169 КАС, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Колегія апеляційного суду зазначає, що ОСОБА_1 подала позовну заяву в електронній формі через електронний кабінет, відтак зобов`язана долучити докази надсилання її копії та копій доданих документів шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Єдиним виключення з такого правила, є можливість звільнення від обов`язку надсилання копій документів учаснику справи, який відповідно до частини шостої статті 18 КАС України зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, та лише щодо учасника справи, який не є суб`єктом владних повноважень.
За обставинами справи, не встановлено, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – ОСОБА_2 відповідно до частини шостої статті 18 КАС України зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, або добровільно зареєстрував такий, відтак суд першої інстанції підставно залишив позовну заяву без руху з мотивів відсутності доказів надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи.
Варто зазначити, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. 
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивачки 24.07.2025 року подано опис вкладення в цінний лист на ім`я ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 та поштову накладну пріоритетного відправлення з оголошеною цінністю №4302527695938. 
Водночас за висновками місцевого суду, стороною позивача не виконана вимога суду щодо надіслання учаснику справи копії позовної заяви з додатками за місцем його реєстрації, оскільки номер телефону вказаний в накладній та описі вкладення не належить третій особі в справі, що виключає можливість ОСОБА_2 з`явитися до відділення АТ «Укрпошти» в м.Києві та отримати кореспонденцію.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.
Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі – Правила, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071).
Відповідно до п.17 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.
Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою (п.18 Правил).
Згідно з п.73 Правил, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.
Рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками “Судова повістка”, “Повістка ТЦК”), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним (п.81 Правил).
Відповідно до п.86 Правил, у разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.
Колегія суддів зауважує, що повідомлення адресата про необхідність отримання поштового відправлення може бути здійснене як телефонним зв`язком, так і шляхом залишення його в поштовій скриньці отримувача.
Оскільки за встановлених місцевим судом обставин, адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, відтак до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення.
Добросовісність виконання обов`язків працівниками відділення поштового зв`язку, не може покладатися на позивача.
З огляду на наведене вище, висновок суду першої інстанції про неможливість ОСОБА_2 з`явитися до відділення АТ «Укрпошти» в м.Києві та отримати кореспонденцію, оскільки інформацію від уповноваженої особи АТ "Укрпошти" про необхідність з`явитися до відділення для вручення кореспонденції буде отримувати представник сторони позивача, а не третя особа, є передчасним та не заснований на чинних Правилах надання послуг поштового зв`язку. 
Судова колегія зазначає, що позивач самостійно обрав електронну форму звернення до суду, відтак повинен неухильно дотримуватися вимог процесуального закону, які випливають з такої форми звернення.
Так, на виконання вимог ухвали суду представником позивача долучено докази надсилання копії позовної заяви та копій доданих документів в паперовій формі листом з описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 03115, м.Київ, вул.Святошинська площа, 1/138. Зазначене поштове відправлення прийнято відділенням АТ «Укрпошта», про що свідчить відтиск календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на описі вкладення та поштова накладна №4302527695938.
Водночас на позивача не покладено обов`язок з вручення та фактичного отримання іншими учасниками справи згаданих документів. Більше того, відомості щодо номера телефону третьої особи в справі, не можуть бути перешкодою доступу до суду.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява № 45783/05). 
З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatis mutandis рішення у справі "Белле проти Франції" від 04 грудня 1995 року ("Bellet v. France", заява № 23805/94, § 36)).
Окрім того, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).
У рішенні від 26 липня 2007 року у справі "Walchli v. France" (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.
Також ЄСПЛ зазначив, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, п. п. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, помилково повернув позовну заяву, внаслідок чого було обмежено право позивача на захист своїх інтересів.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 308,312,315,320,321,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 29 липня 2025 року про повернення позовної заяви в справі № 167/739/25 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 14 січня 2026 року.