КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2026 року м. Київ справа №320/1064/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марича Є.В., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах доньки - ОСОБА_2 до ДПС України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ДПС України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ДПС України щодо не вчинення дій з формування подання про повернення позивачу безпідставно стягнутих коштів в сумі 6963,63 грн та не направлення цього подання до ГУ ДКСУ у м. Києві з одночасним нарахуванням на цю суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120% річних облікової ставки Нацбанку;
- зобов`язати ДПС України сформувати подання про повернення позивачу безпідставно стягнутих коштів в сумі 6963,63 грн. та направити це подання до ГУ ДКСУ у м. Києві з одночасним нарахуванням на цю суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120% річних облікової ставки Нацбанку;
- стягнути з ДПС України 15000,00 грн завданої позивачу моральної шкоди.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі №320/1064/23 за наведеним позовом у силу вимог п. 1. ч. 1 ст. 170 КАС України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023 наведену ухвалу суду скасовано, справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
На адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна вказана справа, яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом отримала у спадок кошти з відповідними відсотками, що знаходись на картковому рахунку. У відповідь на звернення позивача про отримання вказаних коштів, АТ комерційний банк «Приватбанк» листом повідомило, що на підставі платіжної вимоги Дарницького відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.01.2022 №67806957 банком здійснено примусове списання коштів у сумі 6 963,63 грн з карткового рахунку НОМЕР_1 , тому в поверненні коштів банком відмовлено. Також листом ДПС України повідомило законного представника позивача, що списання коштів здійснено на підставі вимоги Головного управлінням ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.05.2019 №Ф-69181-17-У на суму 21030,90 грн, яка обліковувалась за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 . Отже, на думку позивача, протиправно списані державним виконавцем 6 963,63 грн кошти є надмірно зарахованими коштами до відповідного бюджету.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відтак, суд, з урахуванням приписів ст. 162 КАС України, здійснюватиме розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-XII).
За наслідками розгляду звернення позивачу відмовлено у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023.
Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом від 07.12.2020, серія НОМЕР_2 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2022 номер реєстрі №348 (спадкова справа №5/2021) до ОСОБА_2 в спадок, зокрема, перейшли кошти в сумі 6963,63 грн з відповідними відсотками, що знаходились на картковому рахунку НОМЕР_3 згідно з умовами договору 01.10.2018 №SAMDN 50000042699590 DSL, укладеного померлим ОСОБА_3 з Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк".
У відповідь на звернення про отримання 6 963,63 грн на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2022 номер в реєстрі №348 АТ КБ "Приватбанк" листом від 08.08.2022 №20.1.0.0.0/7-220719/22902 повідомило, що на підставі платіжної вимоги Дарницького відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.01.2022 №67806957 банком здійснено примусове списання коштів у сумі 6 963,63 грн з карткового рахунку НОМЕР_1 , а тому в поверненні коштів банком відмовлено.
Під час продажу автомобіля в серпні 2021 року законному представнику з автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо, що 08.12.2020 державним виконавцем Дарницького відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №67806957, стягувачем у якому визначено Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011).
Листом від 23.09.2022 №7321/C/99-00-13-06-09 у відповідь на звернення законного представника від 30.08.2022 про повернення безпідставно стягнутих коштів у сумі 6963,63 грн, ДПС України повідомило, що списання коштів здійснено на підставі вимоги Головного управлінням ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.05.2019 №Ф-69181-17-У на суму 21030,90 грн, яка обліковувалась за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на підставі "Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 №462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300.
Законний представник звернулась в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ДПС України як розпорядника рахунку, на який були списані ці кошти, та повідомила, що протиправно списані державними виконавцем кошти у розмірі 6 963,63 грн на підставі вимоги від 08.05.2019 №Ф-69181-17-У є надмірно зарахованими коштами до відповідного бюджету в розумінні зазначеного порядку.
Державна податкова служба України листом від 23.09.2022 №7321/С/99-00-13-06-09 відмовила у вчиненні дій для повернення безпідставно стягнутих коштів.
В обґрунтування відмови зазначено, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) взятий на облік 23.05.2005 як фізична особа-підприємець. 20.06.2019 з Єдиного державного реєстру до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві надійшли відомості щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за його рішенням (дата запису - 20.06.2019, №20650060003003992). За висновком службової особи, з 20.06.2019 ОСОБА_3 перебував на обліку в ДП у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності (причина зняття з обліку "3" - припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу).
Після надходження заяви від 21.02.2022 б/н (вх. від 21.02.2022 № C/558) щодо списання боргу ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2020 серія НОМЕР_2 , 03.05.2022 в облікових даних платника податків, на підставі заяви та доданого до неї свідоцтва про смерть від 07.12.2020 серія НОМЕР_2 , змінено причину зняття з обліку ОСОБА_3 з "3" - припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу на "20" - припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця у зв`язку зі смертю.
Так 06.12.2020 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , до складу спадщини увійшли кошти у розмірі 6963,63 грн, право на спадкування яких отримала донька останнього, які у подальшому списані державними виконавцем на підставі вимоги від 08.05.2019 №Ф-69181-17-У.
При цьому, на звернення представника позивача вказані кошти повернуті не були.
Зважаючи протиправною відмову щодо неповернення безпідставно стягнутих коштів та не надіслання до головного управління Казначейства подання про повернення таких коштів, законний представник позивача звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) регулюються виключно Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).
Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).
Відповідно до ч.11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464).
Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13 ст.25 Закону №2464).
Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко встановлений обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану, та не передбачено можливість звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання.
Слід зауважити, що пільг щодо сплати єдиного внеску Законом про ЄСВ не передбачено. Також Закон не містить виключень щодо фінансової, дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової або кримінальної відповідальності платників єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Частиною 12 ст.9 Закону про ЄСВ визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п.1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).
Так, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
По суті це зведений внесок за різними видами страхування.
Метою запровадження ЄСВ є необхідність консолідації діяльності фондів в частині розподілу внесків на соціальне та пенсійне страхування.
Цей платіж замінив собою чотири окремих нарахування, які нараховували та утримували на фонд оплати праці працюючих, а саме до Пенсійного фонду, до фондів страхування на випадок безробіття, до фонду із тимчасової втрати працездатності, до фонду від нещасних випадків на виробництві.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 23.06.2009 № 15-рп/2009 в аспекті положень ч. 1 ст. 67, п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України загальновизнаними елементами правового механізму регулювання податків і зборів (обов`язкових платежів) є суб`єкт або платник податку, об`єкт оподаткування, одиниця оподаткування, джерело сплати податку, податкова ставка, податковий період, строки та порядок сплати податку, податкова квота, податкові пільги, що застосовно і до Закону про ЄСВ з урахуванням особливостей цього обов`язкового платежу.
Відповідно до норм Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», із змінами та доповненнями, першоджерелом даних щодо реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).
Єдиний державний реєстр - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи. 
Держателем Єдиного державного реєстру є Міністерство юстиції України, яке вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування Єдиного державного реєстру.
Органи Державної податкової служби України отримують інформацію з Єдиного державного реєстру для обліку платників податків - юридичних осіб (резидентів та нерезидентів), їх відокремлених підрозділів та постійних представництв нерезидентів, а також самозайнятих осіб. Розпорядником зазначеної інформації є Міністерство юстиції України.
Порядок обліку платників податків у контролюючих органах регламентується Податковим кодексом України, Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300, із змінами та доповненнями (далі – Порядок № 1588).
Згідно з п. 11.18 розд. ХІ Порядку № 1588 підставою для зняття фізичної особи - підприємця, як платника податків, з обліку у відповідному контролюючому органі є, зокрема, відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням.
Відповідно до п.л. 6 п. 11.18 розд. ХІ Порядку № 1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах, як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з даними інформаційно - комунікаційної системи (далі - ІКС), ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_4 ) взятий на облік 23.05.2005 як фізична особа - підприємець, за основним місцем обліку в ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до відомостей, які надійшли з Єдиного державного реєстру від 20.05.2005 № 20650000000003992 про «Державну реєстрацію фізичної особи - підприємця».
У подальшому, 20.06.2019 з Єдиного державного реєстру до ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві надійшли відомості по фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 щодо «Державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням» (дата запису - 20.06.2019, № 20650060003003992).
Таким чином, з 20.06.2019 ОСОБА_3 перебував на обліку в ДПІ У Дарницькому районі Головного управління ДПС у м. Києві, як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності (причина зняття з обліку « 3» - припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу).
Водночас, до Головного управління ДПС у м. Києві надійшла заява представника позивача від 21.02.2022 б/н (вх. від 21.02.2022 № C/558) щодо списання боргу ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2020 серії НОМЕР_5 .
Таким чином, 03.05.2022 в облікових даних платника податків, на підставі заяви представника позивача та доданого до неї свідоцтва про смерть від 07.12.2020 серія НОМЕР_5 , змінено причину зняття з обліку ОСОБА_3 з « 3» - припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноваженого органу на « 20» - припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку зі смертю.
При цьому, згідно з даними ІКС, станом на 30.04.2019 року, в інтегрованій картці ОСОБА_3 за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковувались автоматичні нарахування єдиного внеску на загальну суму 21 030,90 гривень.
Відповідно до ст. 25 Закону № 2464 та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449), контролюючий орган надсилає платнику єдиного внеску, у якого станом на кінець календарного місяця обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Таким чином, засобами ІКС в автоматичному режимі було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.05.2019 № Ф-69181-17-У на суму 21030,90 грн та направлено ОСОБА_3 .
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.05.2019 № Ф-69181-17-У вручено платнику 21.05.2019 року.
Згідно з 4.5 розд. VI Інструкції № 449, якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу), після спливу останнього дня відповідного строку, така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Листом від 19.11.2021 № 50978/5/26-15-13-07-13 направлено вказану вимогу на виконання до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Податковим органом зазначено, а позивачем не спростовано у позовній заяві, що станом на дату узгодження та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), інформація щодо смерті ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у м. Києві не надходила.
Так 26.01.2022 Дарницьким відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість з єдиного внеску в сумі 6205,17 грн.
Оскільки на дату стягнення в межах виконавчого провадження грошових коштів в сумі 6205,17 грн, інформація щодо смерті ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у м. Києві не надходила, 
Так на підставі рішення про списання боргу (недоїмки) від 03.05.2022 № 112/26-15-13-07-11 проведено списання заборгованості ОСОБА_3 з єдиного внеску в сумі 14 825,73 гривень.
Головним управлінням ДПС у м. Києві направлено лист від 20.05.2022 № 8712/5/26-15-13-07-05 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо закінчення виконавчого провадження за вимогою Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 № Ф-69181-17 на суму 21 030,90 грн по ОСОБА_3 .
Оцінюючи доводи представника позивача щодо безпідставного списання коштів, які, на його думку, належать останньому на праві спадкування, суд зазначає.
Так питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Водночас, повернення коштів єдиного внеску у випадках помилкової або надмірної сплати сум єдиного внеску передбачено Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417.
При цьому, оскільки платниками єдиного внеску безпосередньо є фізичні особи - підприємці, законодавством не передбачено можливості повернення сплачених сум єдиного внеску у зв`язку зі смертю їх спадкоємцям.
Таким чином, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законодавчих підстав для повернення спадкоємцям коштів в сумі 6 205,17 грн, стягнутих в межах виконавчого провадження щодо виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.05.2019 № Ф-69181-17-У.
Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позовом ОСОБА_1 в інтересах доньки - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.
Водночас, вимога про стягнення з ДПС України 15000,00 грн завданої позивачу моральної шкоди є похідною від основної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності ДПС України щодо не вчинення дій з формування подання про повернення позивачу безпідставно стягнутих коштів в сумі 6963,63, а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах доньки - ОСОБА_2 до ДПС України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.